- 911, larmtjänst. - Jag är på 1832 Bryson Avenue.
En man har flera sticksår i bålen. Skicka ambulans och polis.
- Vad heter ni, sir? - Evan Buckley, jag är brandman.
- Buck? - Ja. Offret är Howard Han.
Han blöder rikligt från buken. Andningen är ansträngd.
- Håll ut, Chim. - De är där om 2 minuter.
- Vet du vad som hände och när? - Nej.
Jag hittade honom precis. Med tanke på blodet var det nyligen.
Pulsen är svag.
- Jason... - Vänta. Han pratar.
Chim, det är Buck. Håll bara ut, Chimney.
- Jason tog henne... - Vem är Jason?
Maddie...
Var är Maddie? Chimney, var är Maddie? Var är Maddie?
- Vi fixar det här, sir. - Maddie! Maddie!
Maddie! Maddie! Var är du? Maddie! Maddie! Är du här?
Maddie?
Hon är... Hon är inte här. Hon är borta.
Nej...
Buck? Vad är det, Buck?
Har du hittat något?
Hennes saker är kvar här.
Alla på väg till 1832 Bryson.
Vi har även en saknad vuxen kvinna: Maddie Buckley Kendall.
Han hittade henne.
- Var är grejen, älskling? - Vilken grej?
Den flotta och dyra öppnaren.
Skit samma. Jag kör klassiskt.
Jag gjorde en blandad lista. Sam Cooke, Marvin Gaye.
De bästa kärlekslåtarna någonsin.
Och var och en påminner mig om dig.
Du är så söt.
Jag är, tydligen, hjärtkirurgen som stal ditt hjärta.
Inte bara kirurg. Överläkare på thoraxkliniken.
Jag är så stolt över dig.
Näst yngst i delstaten.
Vilket min far skulle se som "nära skjuter ingen hare".
Men skit i honom. Vi firar ändå. Nej, ställ undan de billiga glasen.
Till ett sånt här tillfälle behöver vi nåt finare.
Vi har inte använt dem sen bröllopet.
Ett par av de få saker jag har kvar efter min mor.
Skåla mjukare den här gången.
Min befordran beror inte på några lyckoglas.
Den beror på min lyckotjej.
Skål för min Maddie.
Olyckor händer. Eller hur?
Min mor sa alltid att olyckor ger oss en chans att lära oss nåt.
Problemet, Maddie, är att du aldrig gör det.
Fan, Maddie! Det här är ditt fel!
Jag sa att du inte fick lämna mig!
- Är han död? - Död eller döende.
- Han är inte vårt problem längre. - Varför gjorde du så?
- Han är ju så snäll. - Det vet jag.
Jag ville inte skada honom. Jag gillade Chimney. Vi var vänner.
- Vad? - Men du förvirrar mig.
Det har du alltid gjort. Om du bara hade stannat...
- Hur länge har du varit här? - Jag måste se till att du var trygg.
Jag såg dig med Buck. Jag tänkte att du bara behövde lite tid.
Hon kommer hem. Hon kommer alltid hem.
Chimney sa att du bjudit ut honom. Då insåg jag att det gått för länge.
Nej... Nej, kan du stanna? Vi kan prata. Det är inte för sent.
Visst är det för sent. Jag dödade en man för din skull, Maddie.
Det kommer vi inte tillbaka från. Varken du eller jag?
Jag skyndade mig hit. Hur mår han?
Han lever men han har en punkterad lunga och buk.
- Opereras han? - Inte än. Han förlorade mycket blod.
Så fort han är stabil så ska de operera.
Vem gör något sånt?
Det var Doug Kendall.
Han sa att han skulle döda Maddie om hon lämnade honom.
- Visste han att hon var här? - Nej, hon...
Hennes skilsmässoansökan kan ha röjt henne.
Vi får kolla honom. Men er vän sa att han anfölls av en Jason Bailey.
- Vet ni vem det är? - Jag tror inte det.
Vänta.
Jag vet att han hade en ny vän. Nån kille han spelade biljard med.
Jag har aldrig träffat honom men det var nog Doug.
Han närmade sig Chimney för att vara nära Maddie.
- Kolla Chimneys telefon! - Hans mobil är låst.
Vi får inte öppna den utan offrets medgivande.
Maddie har inte tid att vänta!
Doug gjorde det här! Han dödade nästan Chimney!
- Han kan döda henne. - Det gjorde han inte.
Buck, lyssna på mig. Du kanske har rätt. Det är Doug.
Han kom hit och skadade Chimney.
Men Maddie är inte här. Om han ville döda henne...
- Skulle jag ha hittat henne också. - Men han tog henne levande.
Det ska vi hålla fast vid nu.
Får jag gå in och byta skjorta. Den är täckt av...
Visst, men rör ingenting.
Och ta hans skjorta som bevis.
- Någon måste förbereda honom. - Vi är inte där än.
- Du tror inte att hon överlever. - För kvinnor i den situationen...
...är det som farligast när hon lämnar. Men om det är han...
Såna situationer slutar sällan lyckligt.
Jag måste åka till sjukhuset. Jag vill träffa Chimney.
Jag kör honom.
- Har någon sett något? - Nej.
Vi försöker komma åt hennes kamera.
Men en kamera på andra sidan gatan -
- filmade när en man tvingade in henne i en bil.
Vi såg bara att det var en mörk fyradörrars sedan
Var är Chimneys mobil?
Förlåt, kompis.
- Du får inte vara här inne. - Herregud, låt honom inte dö!
- Du måste gå! Nej! Du måste gå! - Okej, jag går. Jag går.
Assistent Marks trodde inte att någon kunde vara så korkad.
Jag sa "du känner inte Buck".
Det var ett djärvt drag.
Ja, ja, jag vet. "Vad tänkte du, Buck?"
- Athena har redan skällt ut mig. - Jag vet vad du tänkte.
Men hur trodde du att du skulle komma undan med det.
Det brydde jag mig inte om. Polisen har en massa regler.
Regler som tar död på Maddie.
Men jag är civilist. Reglerna gäller ju inte mig.
Varför sitter du då här?
Jag sa till Maddie att hon inte behövde fly längre.
Att hon kunde börja om här. Att hon var trygg.
Att jag skulle skydda henne.
Det här är inte ditt fel.
Han hade kunnat hitta henne även om hon fortsatt att fly.
Men då hade hon varit ensam.
Hon är ensam nu.
Med honom.
Assistent Marks är inte glad. Du bröt beviskedjan.
Du låste upp Chimneys mobil. Marks kan inte använda den.
Jag ville bara hjälpa till.
Okej. Kom nu. Bilen står utanför.
- Du griper mig. - Inte än. Men natten är ung.
- Vart ska vi? - Vi ska hitta din syster.
Om Doug är Jason hittar vi honom med mobilen. Men vi behöver hjälp.
- Vi kunde väl inte använda den? - Bara Marks.
Det här är inte mitt fall. Jag är bara en vän till offret.
Tack.
Buck.
Här är reglerna: Lämna henne inte. Ljug inte för henne.
Gör inget som kostar henne jobbet.
- Uppfattat? - Uppfattat, Cap.
Kom igen nu. Var är det?
Följ vägen i 2,7 km.
Jag ser inget.
- Gör det nu. - Vad?
Döda mig. Det är väl din plan?
Döda Chimney, döda mig och ta ditt eget liv.
Varför skulle jag döda dig, Maddie? Jag älskar ju dig.
Jag kan inte tänka mig ett liv utan dig. Du är allt jag har.
Du har mig inte.
Destinationen ligger på höger sida.
Där är det. Ser du? Ge aldrig upp hoppet.
Rör dig inte.
KIDNAPPNINGSVARNING
- Hur kan vi hjälpa till, inspektör? - Athena, jag är inte i tjänst.
Det här är Josh.
- Athena. Och Buck. Maddies bror. - Maddie har berättat mycket om dig.
- Har ni hört nåt om henne? - Polisen har inte mycket att gå på.
Så jag ville ställa några frågor inofficiellt.
Vad vill ni veta?
När folk ringer 911 så kan ni väl se deras adress?
Ja, om de ringer från en fast telefon. Mobiler är knepigare.
Vårt system måste då begära in adressen från mobilnätet.
Det här är Chimneys mobil.
- Han kontaktade angriparen. - Maddies make.
Chimney visste inte att det var han.
Nu undrar jag, hypotetiskt, om det här numret ringde 911 -
- kan ert system då begära in platsdata efteråt?
- Visst, hypotetiskt sett. Men vi... - Självklart.
Det här numret verkar bekant. Jag har fått ett samtal från det.
Ett larmsamtal.
- Josh, är du säker? - Jag är säker.
Okej, då gör vi en manuell förfrågan.
- Vart är du på väg? - Jag måste gå och kissa.
- Är du säker på att det är allt? - Se dig om, Doug.
Vart skulle jag ta vägen? Ska jag kissa i bilen?
Håll huvudet lågt.
God kväll.
- Är allt väl? - Ja, bara bra.
Har ni en toalett här? Vi har kört så länge.
Javisst. Längst in, till vänster.
Tack.
- Är ni på semester? - Ja. En andra smekmånad.
- Är du okej, älskling? - Ja, jag kommer snart ut.
Sätt fart.
Kom, Maddie.
- Maddie! - Nej!
Du flyr alltid. Jag är trött på att jaga dig.
Släpp mig, snälla! Släpp mig!
- Hör du! - Nej...
Du hörde damen. Backa. Släpp henne.
- Du har nog missförstått... - Backa, sa jag. Backa.
- Gud... - Herregud!
Stanna hos mig. Jag ringer 911. De kommer att rädda dig.
Stanna hos mig. Det är ingen fara.
Herregud...
Ingen kommer att rädda någon. Kom nu. Sätt fart!
Så Chimney gick in på ett internetforum för nya mödrar.
Alla gav honom råd.
"Hud mot hud funkar bäst." "Nej, ljudet av en dammsugare."
- "En sval bris lugnar." - Jag har missat allt det där.
- Vilket råd följde han? - Alla.
Vi hittade honom sovande med Denny på bröstet -
- bredvid en fläkt och dammsugaren igång i hörnet.
- Jösses. Han tog verkligen i. - Det gör han alltid.
Han gör allt med hjärtat.
- Hej, hej. - Hej.
- Vad gör ni här? - Vi var ute.
Jag behövde kaffe och vi tänkte att ni också behöver det.
- Jag älskar dig. Eddie. - Michael. Trevligt att träffas.
- Vilken överraskning. - Vi har mat. En wienerbulle.
Min favorit. Tack.
- Har du tittat till Chim? - Ja, de opererar.
Det börjar kännas som en tradition. Ännu ett sjukhus.
- Och jag undrar vad jag ska säga. - Säg sanningen. Vad den än är.
Okej.
- Tack. Väldigt omtänksamt. - Det var Harrys idé. Han var orolig.
Det är fint att han oroar sig för Chimney.
Han oroade sig inte för Chimney. Han oroar sig för dig.
- Assistent Marks. - Andy, det är Athena.
Du får ett samtal från Sue Blevins på larmcentralen.
Hon kan ha en ledtråd om Doug.
Vill jag veta hur hon fick den informationen?
Kalla det ett anonymt tips. Tacka och ta emot.
- Vi möter dig där. - Uppfattat.
Du är väldigt tyst, Buckaroo.
När vi kommer fram...
...vad tror du att vi kommer att hitta?
Han hotade att döda henne och dödade nästan Chimney...
Vi ska inte räkna ut din syster.
Maddie byggde upp sitt liv och sig själv igen.
Doug har henne men jag tror inte att han vet vem hon är nu.
Fan också.
- Vi måste lämna vägen. - Håll käften!
De hade kameror.
- När de hittar honom... - Var det mitt fel?
- Nej, det var mitt fel. - Just det!
Så går det när du flyr från mig.
- Folk blir skadade. - Jag vet. Jag har rymt färdigt.
- Du tror visst att jag är en idiot. - Nej, du är ett monster.
u var du ärlig i alla fall.
Jag står inte ut med tanken på att fler dör så jag rymmer inte.
Du har mig. Men vi måste lämna vägen och lista ut det här.
- Är det vad du ska göra? - Det är det jag gör.
Jag hjälper folk att tänka klart i kriser.
- Så var är vi på väg? - Jag kommer på nåt.
På vägen riskerar vi att bli stoppade -
- och vi vet båda hur det slutar.
Så vad föreslår du?
Jag såg skyltar för Big Bear. Det finns sommarstugor där.
De är nog tomma nu.
- Som i Poconos. - Ja. Du kommer att älska det.
Hej, Chimney.
Hej.
- Jag hörde att du opererats igen. - Ja.
Jag kommer visst ikapp dig.
Hej. Du är vaken.
Och du har en besökare. Vet din pappa att du är här?
- Chris. - Inte det, alltså.
Välkommen tillbaka. Vi var oroliga.
Jag börjar tro att han är oövervinnlig.
- Som en superhjälte? - Ja, precis som en superhjälte.
Okej, kompis. Låt Chimney vila nu. Vi hälsar på senare.
- Ät inte köttfärslimpan. - Inte?
- Det var så jag tappade en tand. - Tack för tipset, kompis.
Vila ut nu.
Var är Maddie.
Det är inte min mobil. Jag vet inte var den kom ifrån.
Vi hittade mobilen men inte den misstänkte.
- Men han har ju Dougs mobil. - Han har kört sen igår.
Han vet inte hur den hamnade i bilen.
Har du stannat nån gång?
Vid en mack, innan soluppgången. Ett par gick in i butiken.
Han visste att vi kunde spåra honom med mobilen och lade den där.
- De kan vara var som helst. - Ja, Doug är långt före oss.
- Jag tog nog inte med tillräckligt. - Du tog med allt jag behövde.
- Jag missade hela dan med honom. - Det var därför vi kom.
Det och för att jag minns hur det var att bo på sjukhuset.
Obekväma stolar och hemsk mat.
Du behöver inte stanna om du har saker att göra.
Nej. Jag har det bra här.
Vi ser pumparna och kassan.
Hon försökte nog fly men maken såg det.
Kassören försökte hjälpa men blev skjuten med sitt eget vapen.
Han trodde väl att han klarade av det själv.
Sir, det här låg i badrummet.
Det är ett hyrbilsavtal för en mörkgrå fyradörrars sedan.
Hon började skriva "hjälp" på baksidan. Jag efterlyser bilen.
Vi vet var hon hyrde bilen. Vi kanske kan spåra den.
Hyrbolagen använder inte gps.
Inte de större men om man bara har 12 bilar -
- så vill man nog veta var de är.
Hej, det är Marks. Vi har nog en ledtråd.
- Inget larm. - Jag kapade ju ledningen.
- Så att jag inte kan ringa ut. - Det också.
Jag gör upp en brasa så att vi håller oss varma.
- Jag letar efter mat. - I köket? Bland knivarna?
Knappast. Sätt dig där.
Minns du när vi var i det där stället i Poconos?
- Var det vår andra årsdag? - Fjärde.
Glöm inte att öppna spjället. Vi fick betala extra för städningen.
Det luktade rök i en vecka.
Ett gäng lantisbrandmän skrattade åt stadsgrabben.
Vad är det med kvinnor?
- De faller direkt för en uniform. - Jag vet inte.
Jag gifte mig med en kille i läkarrock.
Jag bär väl också uniform.
- God afton, frun. - Hej, hur kan jag hjälpa till?
En granne ringde. De sa att de hörde skrik.
De trodde att det var ett bråk.
Det måste ha varit ett misstag. Allt är bra här.
- Är det inte väl varmt för en tröja? - Jag vet inte vem som ringde.
Men allt är bra här.
- Frun, om ni är i fara... - Är allt bra, raring?
Assistenten, vad är det som händer?
Vi har fått rapporter om bilinbrott i området.
Jag ville bara se om ni har sett eller hört nåt.
- Jag sa just att vi inte hört något. - Ja.
- Tack för er tid. - Ingen orsak.
Ha en bra kväll.
Ni behöver bara skriva på här för att visa att jag varit här.
Jag förstår att du är rädd för att anmäla honom.
Men tänk på vad han gör om du inte gör det.
Var inte rädd för att fly. Var rädd för att stanna.
Vi kan bli lyckliga igen.
En nystart på en ny plats.
Med nya namn blir vi nya människor.
För resten av världen och för varandra.
Du kommer att förlåta och älska mig igen. Jag vet det.
Ja.
Jag lyckades alltid förlåta dig på något sätt.
Så vi försöker igen. Vi börjar nu.
Herregud!
Maddie!
Vilken idiot jag är. Jag utsatte henne för fara.
Sluta.
Han lurade mig hela tiden. Varför såg jag inte det?
För att psykopater sällan tillkännager att de är psykopater.
Han kommer väl att döda henne?
Jag vet inte.
Maddie! Maddie! Du kan inte fortsätta att fly!
Du kan inte fly för evigt!
Maddie! Du kan inte fly för evigt!
Maddie!
Vi hittade bilen, men varken den misstänkte eller offret.
Vi hittade kidnapparens övergivna bil i närheten.
- De kan ha kommit in tidigare. - Ingen har varit här i dag.
- Är det här alla stugor? - Nej, bara de mest populära.
Vi har en tidning där inne med alla stugor.
- Hur många har ni? - 300.
Din backande subba.
Jag flyr inte! Nej!
Tack, assistenten. Tack.
Du behöver inte ljuga för mig.
Jag vet vad han sa. Vad de alla säger.
De vill att du ska lämna mig.
Men de förstår inte att det aldrig får hända.
Vi är avsedda för varandra.
Att leva tillsammans, bli gamla och dö tillsammans.
Det är så det här slutar.
Nej. Nej.
Traktens sheriff fick en anmälan om skottlossning. De hittade det här.
Uthyraren säger att alla stugor vid sjön är tomma.
Men någon har varit här och de hade bråttom härifrån.
- Men det måste väl vara dem? - Frågan är åt vilket håll de gick.
Hon är där ute och hon är skadad.
Fler poliser och livräddningen är på väg.
Helikoptrar och hundar, hela baletten.
Jag har blod här ute!
Maddie! Maddie!
- Maddie! - Buck?
- Maddie! - Buck!
Hör du, hör du, jag är här, jag är här.
Jag gav inte upp.
Jag... jag gav inte upp. Jag...
Du var så modig.
Jag har aldrig sett röd snö förut.
- Det är ett mirakel. - Nej, inget mirakel.
Hon kämpade för sitt liv.
Vi är snart framme.
Trött.
Hör du, Maddie. Jag vet att du är trött.
Men du måste hålla ögonen öppna. Du vet hur det funkar.
Ja, just så. Tycker du att du har haft det tufft?
Athena och jag har letat efter dig i hela delstaten.
- Och jag var inte klädd för snö. - Inte jag heller.
Athena sa att hon skulle ringa Bobby och låta alla veta att du lever.
De kommer att bli så lättade.
Och Chimney mest av alla.
Lever Chimney?
Herregud. Maddie, ja. Chimney lever.
Han klarade sig.
Det gjorde ni båda två.
- Hur mås det, mr Han? - Jag är redo att åka hem.
Tre dagar efter omfattande bukkirurgi? Vänta lite till.
Jag kommer snart att börja klättra på väggarna.
Din vän kanske kan distrahera dig lite.
Vad gör du här? Ska inte du ligga på sjukhus?
Jag ligger på sjukhus. Jag lyckades bli förflyttad.
- Nej, nej, nej. - Nej.
Allt det här kommer att läka. Jag kommer att klara mig.
Men hur mår du?
Jag börjar avsky sjukhus.
Men det här är mycket bättre än koma.
Jag trodde...
- Jag trodde... - Jag också.
Men du klarade dig.
Vi klarar oss.
Text: Mattias Andersson www.sdimedia.com