- Hon förlorar mycket blod. - Fortsätt packa.
Snart slut på ABD-kompresser.
Håll trycket.
- Jag pumpar... - Låt mig ta lite blod.
Det blöder mycket.
Hon behöver blod.
Hon behöver en operationssal.
Snabbare!
118 anländer till First Presbyterian.
Uppfattat, 118. Operationssal och kirurgteam är redo.
Jag har det.
58-årig kvinna med bröstskada.
Hon ställde en burk matlagningssprej på spisen.
Var medvetslös när han kom.
Det är extrem blodförlust.
Vi har intuberat henne, gett henne vätska och en halv enhet O-negativ.
Gör plats. Gör plats.
Vänster ingångshål, ingen utgång.
Bypasstrauma, gå direkt till operation.
Hjärtstillestånd! Gå, gå, gå!
- Det är min mamma! Min mamma! - Hallå!
Släpp, släpp.
Det är min mamma! Hallå! Nej.
Mamma. Nej. Nej.
30 TIMMAR TIDIGARE
Hon skulle inte bli ett problem.
Det är hon inte.
Visste du att hon har ringt runt?
Ställt frågor om mina affärer?
Hon pratade med folk på åkeriet.
Hon verkar ha hittat kopplingen till Valdus Holdings.
Nikolay, hon är en patrullerande inspektör med för mycket fritid.
- Du har inget att oroa dig för. - Jag oroar mig inte.
Men det kanske du borde.
Det verkar som att jag måste göra allt själv.
Vad vet du om den här kvinnan?
Har hon familj?
Pappa, vi kan väl låta Ben se vad han kan göra först?
Du vill väl inte ge dig på en polis?
Jag trodde inte att din generation gillade poliser.
Ibland känns de annorlunda när de är döda.
En chans till, Ben.
En.
Jag ska fixa det här. Jag lovar.
Bra, för till skillnad från min son, bryr jag mig inte om döda poliser.
Gå igenom det igen.
Kan vi göra det här senare, kapten?
Jag hoppades komma förbi sjukhuset och kolla inspektör Grants tillstånd.
Hennes tillstånd är att hon blev skjuten i bröstet.
Så om du inte har någon hemlig medicinsk examen som jag inte känner till,
är det enda du kan göra för inspektör Grant att förklara dig.
Insatsstyrkan gick in strax efter kl 20:00.
Vi delade på oss för att leta efter Nikolay Caster.
Inspektör Grant och jag tog kontoret.
Vi gick in genom motsatta dörrar.
Caster tog sitt vapen.
Vad i helvete, Ben?
Grant sköt mot honom.
Tyvärr lyckades Caster avfyra ett skott och träffa inspektör Grant.
Då sköt jag Nikolay Caster.
Det enda jag ångrar är att jag kom till honom för sent,
och att jag inte kunde hindra Grant från att bli så svårt skadad.
Så Athena skjuter mot Caster, men missar?
Och träffar de här böckerna istället?
Ja, ma'am.
Det är olikt henne.
Att missa på så nära håll.
En räd skiljer sig från en trafikkontroll.
Det är lätt för nerverna att påverka en.
Du verkar ha behållit huvudet.
Jag gör mitt bästa.
Hon förlorade mycket blod.
Läkaren sa att hon hade dekompenserat när hon kom till akuten.
Hur mår alla?
Precis som man kan förvänta sig.
Tyvärr har kaptenen ingen aning om vad han ska säga till nån av dem.
Det finns inget rätt att säga.
Vet vi ens vad som hände?
Ingen från LAPD säger nåt till nån.
Vi får informationen bit för bit. Nån slags polisinsats.
Hon och några andra poliser gjorde en husrannsakan i Encino.
Den misstänkte sköt.
Hon sköt tillbaka.
Jag vet vad du tänker.
Vad? Att hon bara jobbade på en häktningsorder
och blev skjuten för att vi gav order?
Vi vet inte om det har nåt med smugglingen att göra.
Du sa att hon sa åt dig att vänta dig nyheter snart.
Du trodde att de skulle göra ett gripande.
- Hon kommer att klara sig. - Hur vet du det?
För att hon är Athena.
McCluskey.
Det var ett tag sen, Carter?
Fan också.
Betyder det att jag också är död?
Nej.
Men dagen är inte över än.
Hjärtfrekvens 201.
Blås upp vänster lunga.
Pulsen stiger fortfarande, 205.
Då finns det mer skada vi inte ser.
Sätt henne på bypass. Fragment i hjärtat.
Doktorn, 206.
Skynda dig, hon kraschar.
Anatoliy.
Du är här.
- Bra. - Är det?
Ja.
- Vad i helvete? - Du förrådde min far.
- Nej, så var det inte. - Du gjorde en razzia i hans hus.
Tror du att jag planerade räden? Allvarligt?
Tror du att jag marscherade in med en bataljon poliser
i ett hus där jag har tagit mutor de senaste sex åren?
- Är det vad du tror? - Du var där!
Med Athena Grant.
Det var hennes show, inte min. Okej? Jag fick reda på det i sista minuten.
Jag hann inte varna dig. Din far drog vapen.
De sköt varandra.
Vi tar nåt att dricka.
Vi tar nåt att dricka. Okej?
Ska jag tro att en patrullerande polis ledde en räd mot familjen Caster?
Du, hörru.
Allt står i akten.
Jag tog fram den efter att vi träffades. Allt står här. Allt.
Allt. Flera fall av tjänstefel, övertramp, agerande utanför arbetets omfattning.
Athena Grant är oberäknelig och har alltid varit det.
Du lät det här hända.
Jag försökte stoppa det.
Jag försökte, men jag kunde inte.
Men jag kan hindra henne från att lämna sjukhuset.
Jag kan se till att hon aldrig mer är ett problem för dig.
Jag övertygade min far att lita på dig, och nu är han död!
Jag tar hand om det här själv.
Var glad att jag inte orkar bry mig om två döda poliser just nu.
- De tog tillbaka henne för tre timmar sen. - Jag förstår, sir.
Hon opereras fortfarande.
Kan du kolla igen? Varför tar det så lång tid?
- Läkarna kommer när de är klara. - Hur lång tid tar det?
Ford. Älskling, kom igen. Vi går och sätter oss.
Förlåt. Jag är ledsen.
Jag antar att vi inte är de enda som oroar oss nu.
- Jag undrar vem de är här för. - Jag gissar på deras barn.
Jag har sett den blicken förut. Det är en slags hjälplöshet.
Tänk inte så.
Jag är ledsen för dina vänner.
Jag är ledsen för Theo... Han verkar vara en bra grabb.
Tack, Harry.
Vi kan väl kolla in varuautomaterna och se vad de har.
Kom igen.
Du kanske borde åka hem och vila lite nu.
Du vill inte ha ännu ett skov ovanpå allt det här.
Stadig, kapten.
Du vet att jag blir mer stressad om jag inte är här.
Vet du vad? Jag behöver kaffe.
- Du, behöver du sällskap? - Jag mår bra. Jag hittade en ljuspunkt.
Vad är det?
Den jäveln som gjorde det här är redan död.
Och där är reparationen.
Tar bort klämman.
Vi tar bort bypassen och ser om den håller.
Ge adrenalin, se om det startar om det.
Ger adrenalin.
Ge mig paddlarna.
- Laddar. - Undan.
Kom igen, inspektör Grant. Kom tillbaka.
Du har aldrig gillat att följa order.
Jag gör saker i min egen takt.
Att jag är här är övertygande bevis på att din tid är ute.
Jag blev skjuten.
Vi gjorde en husrannsakan och Hooks och jag tog kontoret
och sen...
Du blev förrådd.
Ja, hur kunde du inte förutse det?
Brist på fantasi.
- Hur lång tid har gått nu? - Tre timmar och 20 minuter.
Jag vill inte tjuvlyssna, men inga nyheter brukar vara goda nyheter vid operationer.
Vi vill bara träffa vår dotter.
Hon cyklade och blev påkörd.
- Jag är så ledsen. - Vem är ni här för?
- Min mamma. Hon opereras också. - Vi får hoppas att vi får nyheter snart.
Ja.
Kanske nu.
Familjen Grant.
- Ja, hur mår hon? - Vi är klara med operationen.
Överlag gick det bra.
Men det var inget enkelt ingrepp.
Jag lyckades reparera skadan, men det närmaste dygnet blir kritiskt.
Vi ska lägga henne i medicinskt inducerad koma.
- Ligger hon i koma? - Det är okej. Det är ett bra tecken.
Vi har gett henne lugnande och förlamande som hjälper henne att vila.
Sen får vi se om hennes kropp kan kämpa sig tillbaka.
- När får vi träffa henne? - Hon flyttas till uppvaket nu.
Jag ber en sköterska säga till när det är dags, okej?
Herre, du vet att jag har försökt tro.
Jag måste säga att du inte gör det lätt.
Vi kan inte förlora Athena, Herre. Hennes barn kan inte det.
Snälla, Fader.
Vägled kirurgens händer.
Lär oss att vara modiga.
Och var med vår vän.
För henne tillbaka till oss. Amen.
Tror du att han hör dig?
Ärligt talat vet jag inte. Jag vill tro att han gör det.
Jag tror att han gör det. Det är vad jag har fått lära mig.
Min far dog idag.
- Det var tråkigt att höra. - Tack.
Det var oväntat. Det kanske inte borde ha varit det.
- Men man vet aldrig, eller hur? - Nej, det gör man inte.
Jag beklagar din far. Jag borde gå tillbaka till mina vänner.
Självklart.
- Jag menade inte att störa dig. - Det gjorde du inte.
- Fick du ditt svar? - Ja, jag tror det.
- Min vän överlevde operationen. - Det är... underbara nyheter.
Tack.
- Jag är ledsen för din far. - Det är okej. Han var en stor skitstövel.
Athena Grants familj.
May Grant, hennes dotter.
När får vi träffa henne?
- Hon är i ett rum nu. Jag kan ta två. - Okej, jag går.
- Nån annan? - Ravi Panikkar.
Kan du följa mig tillbaka?
- Ja, självklart. Vad du än behöver. - Tack.
Kan du be Harry komma in när han är tillbaka?
- Ja, vi löser det. Gå till din mamma. - Tack.
- De tog med May för att träffa henne. - Och varför står vi fortfarande här?
Hon ligger i koma, Buck. Hon vet inte att jag är där.
Det vet vi inte.
Harry, varför vill du inte träffa din mamma?
Jag vill träffa henne. Jag bara...
Jag vet inte om jag klarar av att se henne så.
Jag trodde att om jag blev brandman och en av er,
skulle jag känna mig mindre maktlös i såna här situationer, men det gör jag inte.
Det är för att du är tränad att hjälpa till, men du kan inte.
Allt du kan göra är att vara där. Vilket ibland är det svåraste.
Ibland är det det enda.
- Kan du komma och sätta dig? - Har alla rast?
Inga besökare här inne
Du kan inte gå in dit.
Blomsterleverans till Athena Grant.
Du kan lämna dem här. Hon får dem.
Från polischefen. Jag skulle leverera dem personligen.
Kan du släppa in mig?
Nej, tyvärr. Jag sa ju att jag inte kan släppa in dig utan eskort.
Här är min eskort.
Förlåt, min fru och jag håller på att bli galna där ute.
Kan jag bara...
Han har en pistol!
Alla ner på golvet!
Kom igen. Kom igen!
- Det är mycket blod. - Älskling, jag är här.
- Kan du hitta såret? - Ser ut som ett skott genom bröstkorgen.
Jag tror det missade hjärtat. Jag vet inte.
Hissfel. Okej, jag antar att vi måste ta trapporna.
Vad fan hände?
Han frågade efter Athena Grant och sen sköt han honom.
Athena.
- Hur öppnar man dörren? - Jag kan inte.
- Vad menar du? - Sjukhuset är avspärrat.
Aktiv skytt i byggnaden. Så är protokollet.
- Gör det ogjort. - Jag kan inte. LAPD måste göra det.
- Hej, kapten. - Ravi, lyssna noga på mig.
Det finns en man med en pistol. Han är på väg mot dig.
- En pistol? - Vad?
Han försöker hitta Athena.
Varje avdelning på sjukhuset verkar vara avspärrad.
Okej, vi kommer inte åt dig. Du måste flytta henne nu.
Han säger att en beväpnad man letar efter din mamma.
- Vi måste flytta henne. - Vi kan inte. Hon är i respirator.
När vi kopplar ur respiratorn slutar hon andas.
Så fort han hittar er slutar ni andas.
Var inte i rummet när han kommer, okej?
Insatsstyrkan är på väg.
Okej, skruva loss droppumparna. Vi ska hänga påsarna på sängstången.
- Och respiratorn? - Det är ett sjukhus. Vi hittar en annan.
Hur lång tid har hon kvar?
Ser du det där?
Det är hennes syremättnad. Vi måste hålla den över 90.
Det är allt vi behöver oroa oss för.
- Okej? - Okej.
Hallå?
- Har du nåt? - Det här är allt jag har.
- Är det allt du har? - Det finns mer på akutvagnen.
Som är bakom låsta dörrar. Fortsätt leta.
Allt du kan hitta, ta det till mig, okej?
Okej.
- Hur går det? - Krossade revben.
Det var nog en ihålig spets. Jag vet inte om den träffade artären.
- Ford? Herregud, han andas inte. - Du måste ge oss utrymme, okej?
Okej. Gör dig redo att byta.
Okej. Där.
- Jag tappade pulsen. - Påbörjar kompressioner. Så där.
Jäklar, jag känner benfragment.
Hans revben kan genomborra hans hjärta.
- Herregud, nej. Nej. - Vi måste få igång cirkulationen.
- Vi kan inte få det utifrån. Vi... - Hjärtmassage?
- Vi behöver en kirurg. - Säg till om du hittar en, okej?
Tills dörrarna öppnas är vi allt vi har.
Dörrarna är låsta på den här sidan också.
- Såg du nån? - Nej, ingenting.
Det är så konstigt.
Hej. Du, Maddie.
- Säg att du är i säkerhet. - Säker, ja, jag är med Harry.
Vi är fast på femte våningen på Presbyterian. Ingen svarar i telefon.
Sjukhuset är avspärrat. Det finns en aktiv skytt.
- Vad? - Buck, han letar efter Athena.
Va? Nej, vi måste hämta henne.
Harry, du kan inte. Alla flyglarna är avskurna från varandra.
- Men polisen, då? - Insatsstyrkan är på väg.
Maddie, vet vi var killen är?
- Han är på intensiven. - Där är min mamma och min syster.
Maddie, du måste få in oss genom dörrarna.
LAPD släpper bara loss dörrarna när byggnaden är säkrad.
- Det finns inget jag kan göra. - Det kanske det gör.
Hon är på 93.
Titta inte på det just nu.
Så där ja. Okej.
Bra, bra, bra.
- Okej, det är bra. - Okej.
Ska jag göra det? Om du klämmer för hårt...
Stadig som en klippa, kapten.
Okej, jag har det.
Vad gör hon?
Hon pumpar din mans hjärta åt honom.
Hon håller honom vid liv.
Ge inte upp.
För att få upp dörrarna måste du stänga av
strömmen till sjukhuset.
Då skulle alla i respirator dö.
Nej, alla kritiska system har backup. Generatorerna startar efter 10 sekunder.
- De driver inkubatorer, blodbanker... - Ja, men inte dörrar.
Okej, bra. Var är brytaren?
- Källaren. - Fem våningar ner.
Vi tar er dit. Det finns en servicekorridor på er våning.
Leta efter dörren till västra ventilationsrummet.
- Den är inte magnetisk. - Ja, bra, jag såg den.
Okej, Maddie, vi är inne. Vad gör vi nu?
Luftfiltret, det är ungefär två gånger två, borde ge er trapptillgång
till vattenkylningsanläggningen.
- Okej. - Det är den större ventilen.
Ja. Okej, den här.
Toppen.
Maddie, inga trappor.
Då behöver ni en annan väg ner.
Funkar det här?
Hon ligger på 89, vi behöver en respirator.
Det finns en operationssal. Det borde finnas en respirator där.
- Här. - Okej.
Har du henne?
Okej.
Så där.
- Hur gör jag? - Ta den här och koppla in den där.
- Okej, är det rätt? - Ja.
Okej.
Nu, kom igen.
- 84, 83. - Nästan där.
80.
- Okej. - Okej.
- 90. - Det funkar.
Det är ganska högljutt.
Ja.
Så där ja.
Du fixar det här. Kom igen.
Du fixar det.
Jag har dig.
Okej, kolla pulsen.
- Fan också. - Jag känner inget.
- Vill du byta? - Vi kan inte.
Jag täpper till såret.
Vänta, vänta. Där är den.
Där är den.
Ja. Ja, vi har en puls. Vi har en puls.
Ja.
Du ska leta efter elpanelen.
- Borde vara lätt att hitta. - Ja, jag har den här.
Hitta ATS-handtaget. Säg vad det är inställt på.
- Det är på auto. - Perfekt.
Det är för reserv. Nu stänger vi av resten.
Vi behöver tre strömbrytare, utrustning, kritisk och livssäkerhet.
- Det är sex, sju och åtta. - Ja, vi har dem. Här.
Vänd alla tre samtidigt. Du får 10 sekunders strömavbrott.
Om generatorerna fungerar tar de över.
- Vänta – om? - Det är säkert okej.
- Är du redo? - Ja.
- Japp. - Kör.
Herregud. Vad gör vi nu?
Kom igen.
Vad är det?
- Betyder det att insatsstyrkan är här? - Jag hoppas det.
Jag vet att ni är här.
- Dra ur kontakten. - Va?
- Det är för högt, han hör oss. - Är du säker?
Ja.
Ni har ingenstans att ta vägen!
Kom ut bara! Jag kommer att hitta er!
Oroa er inte, jag vill bara ha polisen.
- 75, jag måste koppla in den. - Vänta.
Vi tror att den misstänkte är på intensiven i sydvästra flygeln.
Kör! Gå, gå, gå!
Nu räcker det.
Ingen mer behöver bli skadad.
Ni kan inte gömma er för alltid!
Det sjunker hela tiden.
Vi måste koppla in. Vi måste. Hon andas inte.
- Jag gör det. - Okej.
Nej, nej, nej. Nej! Gör det inte!
Hallå.
Hallå, sluta. Backa.
Skjut inte. Han är med mig.
Han med pistolen är med mig.
Det är din kille. Den här.
Han är med mig. Okej, jag har dig. Jag har dig.
- När kom de? - Jag fann dem när vi delade på oss.
Mamma! Mamma.
- Se upp. Klarar hon sig? - Jag vet inte.
Här, här, här.
Hennes puls är stark.
Okej, okej.
Tja...
Ska du gå?
Du har en familj och ett jobb. Du har byggt ett vackert liv åt dig själv.
Jag är stolt över dig.
McCluskey, funderade du nånsin på att sluta?
Jag menar, du patrullerade länge,
och ingen kan göra det här för evigt, eller hur?
Visst.
Men ibland dör vi först.
Det är bara alla dessa år som vi har suttit i bilen
och stirrat ut i världen varje dag.
Olika människor, men samma problem
och inget förändras. Nånsin.
Jag börjar känna mig som en hamster i ett hjul.
Är det ett tecken på att jag borde göra något?
Athena.
Om du är trött på utsikten kanske du borde kliva ur bilen.
Han är här borta.
Skottskada i bröstet. Direkt hjärtmassage i sju minuter.
Pulsen är svag, men den är där.
- Ta honom till operation. - Ja.
- Betyder det att nedstängningen är över? - Ja. De tog skytten.
- Fanns det fler? - Nej. Inga dödsfall, tack vare er.
- Okej. - På tre.
Ett, två, tre.
- Får jag följa med honom? - Tyvärr, inte nu.
Men du får träffa din dotter om några minuter. Hon mår bra.
- Gör hon? - Ja.
Tack. Tack till er båda.
Jag har aldrig sett ett sånt lagarbete. Tack så mycket.
Ja. Vi brukade turnera ihop.
Du, Chim.
Hon lever. Hon lever.
Hej.
Var är Eddie?
- Vänta, vad? - Eddie!
Eddie!
Eddie, är du okej?
Eddie.
Hej på er.
Hämta en till rullbår!
Tre dagar.
Jag kan inte vara här tre dagar. Det är löjligt. Jag mår bra.
- Du blev knivhuggen i magen. - Inte så djupt.
Ja, hissen såg ut som den i The Shining.
- Hej. - Hej, pappa!
- Hej på er. Vad gör ni här? - Han kunde inte vänta till i morgon.
Om jag tog med honom skulle han inte försöka hitta en annan väg hit.
Det blir ett kort besök.
Jag vill inte att du sitter uppe hela natten på sjukhuset.
Varför inte? Du gjorde det för mig.
Jag har din favorit, kompis.
Kolla.
Jag oroar mig aldrig för honom när han går in i en eldsvåda,
- men överallt annars. - Ja, visst.
Hur mår din vän, polisen?
Jo, hon vilar. Läkarna tror att hon klarar sig.
Det är goda nyheter.
Om du försöker hålla isär dem förlorar du.
Varsågod, en till.
Ja.
ENDAST PATIENTER
- Williams. - Kommissarie Hooks.
Vad gör du här?
Jag sätter ihop fallet mot Casters son. Jag ville gå igenom detaljerna, så...
Uppfattat.
Innan vi gör det kan du väl sträcka på benen?
Jag håller skurkarna borta.
- Verkligen? - Ja, visst.
Jaha, okej. Jag uppskattar det.
- Jag tror jag går och köper en läsk. - Ja, gör det.
Mycket ståhej om dig, inspektören.
Du får nog en tapperhetsmedalj utan att gå ur sängen.
Självklart blir det postumt.
Det vore en dålig idé.
Händerna.
Logga in det som bevis.
Ta hans tjänstevapen, allt annat han gömmer.
- Hur länge var du vaken? - Jag vaknar tidigt.
Läs hans rättigheter. Ta honom till stationen.
- Det är skönt att ha dig tillbaka. - Ja. Angående det.
När jag kommer ut härifrån måste vi prata.
Varför får jag känslan av att jag inte kommer att gilla det?
- Jag funderar bara på att byta tempo. - När bestämde du det?
Nyligen. Jag har sovit på saken.
GRATTIS
Sue. Det är så kul att se dig!
- Jag vill inte missa Nashs födelsedag. - Jag är glad att du kunde komma.
Jag har tränat i månader för den här festen.
- Då förtjänar du ett glas. - Okej.
Vem visste att en ettåring behöver så mycket?
Det gör de inte. Hälften av lådorna är nog Legoset.
- Varför? Vad gav du honom? - Vad gav du honom?
Sparobligation.
Den här är till dig. Nåt för din första dag på ditt nya gig.
Åh, tack. Vad gulligt.
Ja.
Strumpor?
Har du köpt strumpor till mig?
Stödstrumpor.
Ditt liv kommer att förändras, May Grant,
och även tiden du tillbringar på stående fot.
Välkommen till ABSN-programmet.
Ni kanske tror att den viktigaste initialen är N för närvård,
men det är det inte. Det är A för accelererad.
Det kommande året kommer att bli era livs mest utmanande.
Vem vill träffa sin första patient?
Visa vad du kan, Grant.
Hej, mr Smith.
Ta en stor bit.
Hej, jag visste inte att du skulle komma i dag.
Jag blev lovad tårta.
Hen sa att de flesta immigranterna fick asyl i utbyte mot vittnesmål.
Jag skulle ha uppdaterat dig själv, men du var upptagen
med att bli knivhuggen, så jag tänkte låta dig läka.
Hon sa de flesta.
Inte alla.
Vi kunde inte hitta en plats åt Esteban eftersom hans situation är svårare.
Han är statens stjärnvittne. Hjälper inte det?
Eddie, folk är mer tveksamma till att ta in en vuxen man
än med en kvinna eller barn.
Nån måste vara villig att hjälpa till. Vi kan inte bara ge upp.
Ingen kommer att ge upp. Och jag ska fortsätta jobba på det här
och om du kommer på nån, säg till mig, okej?
Alla på hotellet är jättetrevliga. Hugo älskar förskolan.
- Kul att det går bra för honom. - Ja, precis som du lovade.
Vi kommer att sakna dig.
Vi rings och hälsar på. El Paso är inte så långt bort.
- Uppfattat. - Hej då.
Är dina föräldrar okej med det här?
De har plats. Min pappa kan hjälpa dig
med jobbet, ta examen, bygga ett liv där.
- Okej? - Tack, Eddie.
Tacka mig inte än, okej?
De kan vara lite intensiva, men de är bra människor.
Det tvivlar jag inte på. Jag känner deras son.
Det här är min vän Amber. Får jag visa henne din bricka?
Igen?
Hur många gånger ska du be om att få se den?
Tills hon får en egen, tror jag.
Snälla.
God morgon, kommissarie Grant.
Hej, Carol. Okej, visa mig vad du har.
- Är det alkoholfri öl? - Hantverksläsk.
Hen och Karen har en hel mocktail-avdelning.
Tack.
Det är konstigt.
Det känns som om alla här antingen har barn eller är barn.
Förutom vi.
Det får en att undra hur man passar in, visst?
Ja.
- Okej, så det är allt? - Ja, än så länge.
En varning, du får höra mycket från mig de kommande månaderna,
några schemalagda besök och några överraskningar.
Uppfattat. Jag kommer att vara redo.
Det kommer att gå bra, Buck.
Vad tror du?
- Ska jag bo här nu? - Ja.
Välkommen hem, Theo.
Översättning: Martina Sundberg