En till krystning. Kom igen!
En gång till!
Ja, så där!
Ja! Det är en pojke
Det är en pojke.
Vi har en son.
- Han är vacker. - Som sin mor.
- Vill du klippa navelsträngen? - Nej, du kan göra det.
Du är ju militär sjukvårdare.
Du skadar honom inte, pappa.
Ja. Pappa.
Det där lät bra.
Att klippa navelsträngen är inte så lätt som det låter.
Din pappa var inte där. Han var i Galveston när du föddes.
- Och när Sophia föddes... - Gulfport.
Och Adriana föddes med kejsarsnitt så han slapp det tre gånger.
Men jag hann alltid tillbaka till det bästa. Får jag se på honom.
Se på dig! Ja, se på dig.
- Mamma! - Hej!
Du är här.
Som om jag skulle missa det här. Mitt barn har ett barn.
Jag kunde inte komma snabbt nog.
- Hur mår du? - Bara bra!
Jag är vid god hälsa och har nya tuttar. Så är det ju.
- De ser bra ut. - Tack.
Kalla mig läckra mormor.
Vad kallar vi den här lille raringen?
Christopher.
Vill du hålla honom, Janet?
Så där.
Hej, lillen.
Hur länge stannar du, Eddie?
Han åker till Afghanistan i nästa vecka.
Ju snabbare jag åker, desto snabbare kommer jag hem för gott.
Det tar jag som ett löfte. Det gör vi båda.
Det är ingen fara, mijo.
Vad?
Jösses.
Sankt Kristoffer.
Resenärernas skyddshelgon. För att skydda dig.
Och påminna dig om din familj.
Jag älskar dig.
Er båda.
Oavsett vad som händer så kämpar jag för att komma hem.
Diaz här. Hör ni mig?
Det här är Eddie.
Det är... Jag lever.
Jag lever fortfarande här nere!
Någon...?
Brandman Diaz, hör du mig?
Klart och tydligt, chefen.
- Chimney, rapportera. - Högt och tydligt.
Jag ser Hen som kommer med fel kaffe.
Så fan heller.
En kanel och kokos-macchiato med fyra shots och vanilj.
Och ja, min radio funkar fint.
- Det är ingen kanel i den. - Buck, svara.
Buck, vitsen med testet är att prata i radion.
Vi har besökare, chefen. Klarade jag det? Kom.
Nära nog.
- Pappa! - Hej på er.
Skolnödläge.
Fröken Flores vill veta vad han har till roliga timmen.
Så han lurade dig till att stanna till här.
Du vet att jag inte kan stå emot.
Jag trodde du skulle visa din nya hamster?
Hamstern är gårdagens nyhet. Någon snokade i garderoben.
Diaz! Diaz!
- Är det vad jag tror att det är? - Pappa är en hjälte.
- Det vet vi även utan smycken. - Brukar du aldrig bära den?
Inget matchar den.
Om jag hade en medalj skulle jag aldrig ta av mig den.
Är du säker på att du vill ta med den?
Och dig så att du kan berätta.
- Kan du berätta det för barn? - Egentligen inte.
Snälla, pappa. Snälla.
- Okej, jag listar ut något. - Lovar du?
Ja, ja, jag lovar. Du och jag på fredag morgon.
Och en krigsberättelse för fjärdeklassare.
- Jag älskar dig! - Jag älskar dig också!
- Vad har vi här? - Saknad pojke.
Två barn lekte på ett fält. Bara ett kom hem.
Det lät som en kidnappning, vägen är inte långt bort.
Men när jag ställde de vanliga frågorna till mamman...
...såg jag det här.
Fotot stod här när huset köptes.
- Jag såg ingen vindsnurra. - Den revs för länge sen.
Den drev en vattenpump.
Så det finns en övergiven brunn på tomten.
- Hayden! Han heter Hayden. - Hayden!
- Hayden!
Hayden!
- Fortsätt ropa! - Hayden!
- Hayden!
Hayden!
Hör ni! Här borta!
Ge mig ett handtag!
Chefen, vi har hittat något.
Hayden!
Hayden, hör du mig?
Vi behöver se ned.
9 meter.
11 meter.
Hur djup är den?
- Vi är på 12 meter. - Kan han överleva ett så långt fall?
Brunnen är smal. Friktionen saktar ned fallet.
Men om han verkligen är där nere...
- Där! Där är han. - Han lever.
Han är fastklämd med armarna framför sig och hoptryckt bröst.
Nästan 14 meter. Då är syret ett problem.
- Vi måste blåsa ned tryckluft. - Har ni hittat honom?
- Han lever, han lever. - Mitt barn!
Hur ser det ut?
Brunnen leder ned till vatten på 15 meters djupt.
Från en reservoar 800 m bort.
- Han sitter knappt 14 m ned. - Faller han så drunknar han.
Vi kan inte dra upp honom. Kan vi nå från reservoaren?
Det kan finnas tunnlar men de finns inte på kartorna. Vi vet inte.
- Så hur får vi ut honom? - Vi gräver.
Vi borrar söder om tunneln.
Vi gräver en parallell tunnel som är bredare och djupare.
Sen går vi ned hugger oss in i brunnen för hand.
- Då kanske vi kan dra ut honom. - För hand.
Det känns långt när man är 12-13 meter ned.
Om vi borrar närmare så kan vi skada brunnsröret.
- Om det spräcks så kan det kollapsa. - På ungen.
Inspektör, ni behövs vid stationen.
- Måste du åka? - Ja.
Men jag lämnar poliser för att kontrollera folkmassan.
Ryktet spreds när ni ringde runt efter en borr.
- Än är det bara lokala stationer. - Toppen.
Klarar ni er?
Det beror nog på vädret.
Räddningspersonalen oroar sig nu mest för ovädret.
Det skulle ha gått norrut och sen mot havet -
- men har nu bytt kurs och är på väg mot Los Angeles County.
Kraftiga regn och hård vind i natt -
- kan göra en redan komplicerad räddning ännu mer farlig.
Okej, borren är redo.
- Hur är det med honom? - Han rör sig inte.
Han kan ha somnat.
Vi är redo med radion.
När förlorar vi signalen?
- Svårt att veta. Prova 12 meter. - Uppfattat.
- Kan jag prata med honom?' - Förhoppningsvis hör han dig.
Säg att du är här och att hjälp är på väg.
Radion är 12 meter ned, chefen.
Okej, då kör vi. Alla stänger av.
Hayden? Det är mamma.
Buck, dra upp lite. Ingen signal.
Hayden? Hör du mig?
Hayden. Hayden, snälla du. Titta upp.
Okej, han hör oss nu.
Jag vet att det är otäckt men det kommer att ordna sig.
- De kommer och hämtar dig. - Mamma!
Älskling, jag är så ledsen!
Jag kan inte göra det här.
Jag tar det.
Hej, Hayden. Jag heter Eddie.
Jag är brandman. Jag är här med din mamma.
Vi ska få ut dig. Var bara lugn, Hayden.
Det kan väsnas lite men var inte rädd. Vi kommer snart.
Tack.
Tacka oss senare, när du har din son igen.
Vi måste täcka över brunnen och leda bort vattnet!
Vi är snart på 12 meter. Det tar nog en timme till.
Men regnet saktar ned oss.
Kanske 2-3 timmar till.
Det tar tid för att marken är för instabil.
Det är tid vi inte har! Han har varit där i 10 timmar!
Han är blöt nu och nästan säkert nedkyld.
Det är bara nån km bort! Vi måste avbryta!
Vi har en åskledare på fem våningar här!
- Det är en km bort. - Om det närmar sig...
Hämta vinschen och selarna, när...
Jag går ned när vi når rätt djup. Det var min röst han hörde.
Det är rimligt att jag gör det. Jag går ned.
- Är du vansinnig? - Jag gör det för mig.
Du skrev på för en vända till utan att diskutera med mig!
Någon måste betala för huset och bilarna.
Och för Christers sjukdom. För vården och terapeuterna.
Det är cerebral pares, ingen sjukdom.
Det hade du vetat om du hade varit där.
- Jag var i Afghanistan, inte Cancun. - Jag kan börja jobba igen.
Du borde stanna hemma med Christopher.
Det borde du också! Vi behöver dig här!
Jag klarar inte det här utan dig.
Jag tog värvning för att försörja familjen.
Återigen utan att berätta för mig. Jag blev gravid och du tog värvning.
Du säger att du inte hade något val.
Men det är du som väljer åt oss andra.
Toppen.
Christopher behöver dig. Jag fixar middagen.
Hej, hej, hej, kompis.
Det är ingen fara. Du är okej.
Han vill ha dig.
Du är en främling men det behöver du inte vara.
Jag behöver ingen försörjare! Jag behöver en partner!
Du vet inte hur det har varit!
Du är inte den ende som känner sig ensam!
Shannon?
Seså. Hej, hej, hej. Det är ingen fara.
Kom igen, grabben. Ge pappa en chans.
Då så. Extra syrgas utifall att. Vattnet stiger snabbt.
Grönt ljus, full tank. Gult, 2 minuter.
Jag vill ha dig här uppe innan det blir rött. Då kör vi.
Vi förlorar radiokontakten så här är planen.
Du har 30 minuter på dig att gräva dig in.
Efter 30 minuter så drar vi ut dig efter två starka ryck.
Detsamma gäller dig. Ryck två gånger om du hittar honom.
Nu slutar vi!
- Vi är nästan där! - Det är nära nog.
- Dra upp den. - Nu hämtar vi honom.
- Okej. 30 minuter. - Vi ses då.
9 meter.
11 meter...
Eddie, hör du mig? Vad händer?
Jag har nått rätt djup.
Han är utanför räckvidden.
Jag vet inte om ni hör mig men jag slår mig igenom nu.
- Chefen! - Ja?
Videosignalen är borta.
- Vi behöver en ny kabel. - Det hinner vi inte, Chim.
INGEN SIGNAL
Hayden!
Hej, det är jag! Eddie.
Jag sa ju att vi skulle komma till dig.
Är du okej, Hayden?
- Jag fryser. - Det förstår jag.
Chefen, jag ser Hayden!
Han har fallit och är delvis nedsänkt.
Vattnet stiger snabbt. Jag behöver mer tid!
Jag når honom inte på radion. Vi drar upp honom.
Kan vi inte ge honom mer tid? Han kan vara nära grabben!
Eller drunkna i lera fem våningar ned!
Bara en minut kvar.
Jag sträcker mig ned till dig. Jag gör jobbet.
Så där. Nästan där.
Tiden är ute! Dra upp honom!
Du är snart... Nej, nej, nej!
Nej, nej, inte nu!
Hayden!
Jag tappade belastningen.
- Vad betyder det? - Jag vet inte.
4,5 m, 3 m, 1,5 meter...
Herregud! Han skar av den djävla linan!
Chim.
På med utrustningen.
- Jag borde gå ned. - Så att vi får två kapade linor?
Bilden är tillbaka. Jag ser dem inte.
Kameran är under vatten.
Förhoppningsvis bara kameran.
Eddie. Eddie. Eddie, hör du mig?
Shannon, det är svårt att höra. Förlåt, vi ska åka.
- Har du fått veta om din permis?' - Diaz! Vi måste åka!
- Mamma? - Det är ingen fara.
- Vad är det? Är Chris... - Nej, mamma har cancer.
Vad? De opererade ju bort båda brösten.
Det är en annan cancersort. Endometriecancer, fas tre.
Jag hör dig inte! Störningar!
Jag måste åka till henne!
Vi listar ut något! Ring mina föräldrar. De kan...
...hjälpa.
Redo att åka!
Bas, det här är actual.
Vi är 10 km ut, på väg tillbaka. Förbered för sårade.
Det är vackert här.
Man glömmer nästan att det är dödsskuggans dal.
Allvarligt, Mills. Det är en döende kille här.
Jag döpte den inte. Det gjorde de döda.
- Du tappade något. - Vad?
Fan. Spännet är trasigt. Tack.
- Är du religiös? - Egentligen inte.
Min fru gav mig den när vår son föddes.
Den påminner mig om dem.
Det var därför jag skaffade den här.
Om nåt händer den har jag större problem.
Tre flickor? Du jobbade hårt.
Inkommande!
Bryt, bryt, bryt. Tango 6-4 från 4-7.
Vi är under beskjutning.
2 km norr om vår senaste position.
Vakna. Kom igen.
Vakna, vi är under anfall. Alla måste in bakom stenarna.
Uppfattat.
Sätt fart!
Jag springer!
- Täck mig! - Uppfattat!
Jag ska få ut dig, kompis. Kom nu.
- Kan du röra dig? - Ja.
Gå över till Mills, jag tänker dig.
- Diaz, jag sitter fast! - Jag har det.
- Mitt ben! - Benpipan sticker ut.
- Jag måste sätta tryckförband. - Avbryt, Norwahl!
Okej, jag måste gå.
- Vad är det med dig? - Han har nog en hjärnskakning.
Norwahl! Stanna här!
Norwahl!
- Är du okej?' - Den träffade axeln.
- Commando 6-4, när kommer ni? - Framme om 6 minuter.
Vi har inte sex minuter.
- Chefen? - Ja!
- Är du rörlig? - Ja!
- Hör du! Vakna! - Diaz!
Huka dig lågt och stanna inte.
- Diaz! - Ja?
Jag har ont om ammunition!
Jag täcker dig!
Gå, gå, gå!
- Vart ska du? - Vi har en kvar.
- Diaz, han är död. - Ja, men han ska också hem.
Det är din tur, Greggs.
Diaz. Är du okej, Diaz?
Resenärernas skyddshelgon. För att skydda dig.
Vi har en son.
Jag försörjer familjen.
Han vill ha dig, inte mig.
Du är en främling, men det behöver du inte vara.
Vi klarar oss. Vi är snart hemma.
Vad hände?
Tre kulor, ett brutet ben och en axel ur led.
Du gav oss en sjujäkla uppvisning.
Helikoptern...
Min grupp...
Greggs är död. De andra lever, tack vare dig.
Frun...
Försök inte hålla på formen nu. Eller alls.
Greggs dog vid nedslaget.
Men du drog ut honom ändå.
Du fick ut dem alla, översergeant Diaz.
Du har lite mer metall i dig -
- och några nya mardrömmar men du lever.
Och de också.
- Jag måste ringa min fru. - Du får chansen.
Och alla får åka hem. Till och med, Greggs.
Du gjorde gott, Diaz.
- Det känns inte tillräckligt. - Det gör det aldrig.
Men du får nog en medalj ändå.
"För tapperhet och oförskräckthet" -
- "under militära operationer mot USA:s fiender."
Vi kan läsa, Ramon. Du behöver inte läsa upp det.
Han är stolt, Pepa. Hans son kom ju hem som hjälte.
- Jag gjorde det alla skulle göra. - Då skulle alla ha en silverstjärna.
Han behöver ett sugrör. Och ingen is.
Pappa kan gå och vara en hjälte i köket och hämta juice.
Lysande. Bra jobbat.
Vad är det?
Jag gav min son en dryck på fel sätt.
- Din mor? - Ja.
Jag känner igen tonen.
Tack.
Har du tänkt mer på Kalifornien?
Vi kan åka i morgon. Bara du, jag och Christopher.
- Huset är fullt av folk. - Kom igen, du är äntligen hemma.
Ska jag köra 130 mil med en sexåring då?
- Din son. - Det vet jag!
Kan vi prata om det här senare? Kan jag få lite tid?
Ja. Ja. Ta all den tid du behöver.
Dåså.
Mamma!
Pappa.
Hej, kompis. Vad är det? Var är mamma?
- Hon har åkt. - Vad?
Hon har åkt.
EDDIE
JAG BEHÖVER OCKSÅ LITE TID.
Mamma!
Mamma! Mamma!
Okej, Hayden. Kom nu, kompis.
Jag har dig. Jag har dig.
Du är okej. Är det bättre?
Vad är det här?
Tack, kompis.
Eddie, hör du mig?
- Vi är nästan hemma. - Eddie?
Tack gode Gud.
Tack, gode Gud. Jag var rädd att jag skulle behöva rädda ditt liv.
Hayden och jag mår bara bra.
Jag ska få upp er.
Jag tar med dig upp till din mamma.
Vi skickar ned en lina till dig. Försök att inte kapa den.
Okej, då kör vi, kompis. Redo
Nu åker vi.
Håll i dig! Nu åker vi, kompis.
En andra brandman har gått ned i tunneln.
Vi vet inte varför men vi hoppas...
- Vänta, något händer! - Nästan framme.
Hayden! Hayden!
Varsågod.
Vi går undan. Jag måste undersöka honom.
Okej, kom nu.
Den här vägen. Okej, ingen fara.
Eddie mår bra men behöver skjuts.
Jag behöver skicka ned en lina till min kille.
Vi drar upp Eddie så att vi kan åka hem.
Chefen! Chefen!
Hör du, Chim?
Nej, nej...
Eddie! Eddie! Eddie! Nej!
Eddie! Nej! Eddie! Eddie...
Buck. Buck, upp med dig.
Kom igen, Buck.
Chefen, vi måste gräva.
Vi har ingen borr och vägen hit är översvämmad.
- Då gräver vi för hand. - Regnet kan leda till kollaps.
- Hur länge kan han klara sig? - Han fick 9 m blöt jord över sig.
- Ni tror att han är död. - Nej!
- Vi vet bara inte hur vi ska göra. - Ingen ger upp. Vi ska hitta honom.
Diaz här, kan någon höra mig?
Det är Eddie.
Det är... Jag lever.
Jag lever fortfarande här nere!
Någon...?
Det är för mycket för dig.
- Jag gör mitt bästa. - Det är det vi säger.
Du tar livet av dig med tre olika jobb.
Du har inte tid med det som är viktigast av allt. Christopher.
Det är därför vi tycker att han ska bo med oss permanent.
Jobben är tillfälliga. Det blir inte så för alltid.
Jag blev antagen till brandkåren i L.A. och Chicago.
Ja, där du arbetar 24-timmarsskift. Hur är det bättre för honom?
Christopher behöver rutiner. Hans mor svek honom där.
Hon lämnade mig, inte honom. För att ta hand om sin döende mor.
- Så ge henne en chans. - Nej.
Hon lämnade dig och sin son.
Men hur är det här bra för honom?
Du har varit borta en stor del av hans liv.
Du var inte så närvarande.
- Jag jobbade! - Jag också!
Du kanske ångrar det nu men du får inte stjäla mitt barn för det!
Ingen stjäl Christopher!
Men din far och jag är de enda konstanterna i hans liv.
Vi har funnits där för honom -
- varje dag sen han föddes.
Han hör hemma hos oss.
- Mamma... - Eddie.
Jag vet hur mycket du älskar din son.
Så jag vet att du gör det rätta.
Dra inte ned honom med dig.
Vad gör du här?
Ni lät så arga.
Ingen är arg på dig. De är arga på mig.
Jag har aldrig hört dem skrika förut.
Det är som om vi talar om olika människor.
Saknade du mig när jag var borta?
Jag saknar dig hela tiden.
Jag funderar på att resa igen.
Och jag undrade om du vill följa med mig.
- Tillsammans. Verkligen? - Ja.
Jag saknar dig hela tiden. Jag lämnar dig aldrig igen.
Det kan finnas korsande matarledningar.
Kanske dräneringstunnlar, men de finns inte på kartan.
Det är långt när man är 12 meter ned.
- Har du barn? - Christopher.
- Supersöt. Jag älskar barn. - Jag älskar det här.
Välkomna till Los Angeles brandkår, brandman Diaz.
Det jag saknade mest efter armén var kamratskapet.
Att jobba med ett fantastiskt team. Och det här är det bästa som finns.
Det är det 118:e är. Den familj vi väljer.
Jag går igen.
Jag vill ha lite mer tid.
Jag saknar din mamma men vi har varandra.
Vi kommer att klara oss.
Du är inte som andra barn.
Du är mitt barn.
Eddie, Christopher behöver dig.
Pappa!
Jag kommer alltid att kämpa för min familj.
Okej, lystring. Buck här ska skaffa värmekameror.
Vi sprider ut oss.
Chimney är redo med syrgas och värmefiltar.
Jag vill börja vid brunnen och gå utåt.
LAPD:s helikoptrar är på väg med sina värmekameror.
De ska försöka hitta Diaz värmesignatur.
- Eddie? - Eddie!
- Jag är ganska kall. - Eddie!
Ta honom.
Lyft upp honom.
Kom igen nu, Eddie.
Vi måste undersöka dig så att du kommer hem.
Ja, jag har en dejt på fredag. Den får jag inte missa.
Okej, kom nu.
Ta det lugnt.
SILVERSTJÄRNAN
Det är därför silverstjärnan är en av de högsta utmärkelser -
- en medlem av de väpnade styrkorna kan få.
Tack.
Bra jobbat, kompis.
Berätta nu hur du fick den.
Jag var i en helikopter.
Jag hjälpte en sårad soldat hem.
Det skedde en olycka och helikoptern störtade.
- Den började brinna. - Och pappa räddade dem alla.
Jag gjorde mitt jobb.
Ja?
Brukar du bära den?
Jag är inte så mycket för smycken. Förutom den här.
Min Sankt Kristoffer-medaljong.
- Är den din lyckoamulett? - Nej.
Det är han.
Text: Mattias Andersson www.sdimedia.com