K A T A R I N A V E L I K A
Dvije su godine prošle od svečanoga bala, a Potemkin vojuje krvav boj s Turcima.
Civilni nemiri i rat prisiljavaju Katarinu odustati od reforme robovlasništva.
(...) Cjelovita povijest moje obitelji, pa sam pomislio da je zadivljujuća, zaista.
Tetke za koje nikada nisam čuo, ujaci dolje s juga... - Oprosti, o čemu pričaš?
Pričam ti o svojim roditeljima. Koliko su dobri bili prema meni, kako su krasni bili.
Moram raditi. - Moraš li? Zar ne bismo mogli...?
Privodim rat kraju, ako nisi primijetio.
Dakle, generale bojniče i moj osobni ne-ložničaru...
Tek sam Vas počela upoznavati, a Vi ste otišli vojevati protiv Turaka.
Oni i zaslužuju osobu strašnu poput Vas za protivnika.
Izbivate li zaista toliko dugo? Ne mogu vjerovati.
Da sam znala da će se turski rat razvuči na dvije godine,
dobro bih razmislila prije nego bih Vas odaslala, nakon što sam Vas upoznala.
Fixed by: BOTANICMAN
Od Njezinoga Veličanstva!
Prvorazredni posao. Napao si kada si i rekao da hoćeš.
Izvrsno. Ručak?
General Rumjancev mi je javio divne stvari o Vašoj hrabrosti.
Učinili ste sve što sam od Vas tražila.
Ljestvicom činova uspeli ste se do slave i odličja časti.
No što se mene tiče, ja više volim sačuvati one revne, hrabre, pametne i dovitljive.
Ovim pismom od Vas se traži da se više ne dovodite u opasnost i da se vratite.
Piše ti pod zasebnim pokrićem. Dobro je što skrivaš oduševljenje.
Prvorazredan posao.
Vaše Veličanstvo, dopustite mi iskazati Vam svoje skromne čestitke
na osvajanju još jednoga turskoga grada na Dunavu.
Mogu se samo nadati da će ovaj veliki poraz Turaka
nekako dovesti do brzoga zaključenja ovoga dugoga rata.
Pismo za Njezino Veličanstvo.
Osjećam se u nemogućnosti izraziti Vam riječima svoju skromu zahvalnost.
Ipak, moram priznati da s ponosom ubijam i ugrožavam svoj život u službi Vaše slave.
Povode Turskoga rata, Vaše Veličanstvo, može se pronaći u sporu oko razgraničenja,
ali može biti da su Turci to tako zamislili, na neki način, kao izliku.
"Casus belli" zapravo nije bio "casus", ako shvaćate na što mislim. Uzroci rata
nisu tako jednostavni, kakvima se čine, zar ne? - Proslijedite čitav spis ministru.
Možda nije u redu što Vam ovo pišem, jer biste poslije čitanja mogli pomisliti
da ću Vas zaboraviti. Ili Vaše mjesto u mojoj naklonosti prepustiti drugomu.
Ali Vas nije tako lako zaboraviti, moj prijatelju. Skrivate se u umu, opasno.
Vratite se, dragi generale bojniče, vratite se!
Govorim vam istinu! Car Petar III. je živ! Njegov duh živi u meni. Vratio se!
Vratio se osvetiti svojoj kučki od žene, Katarini.
Ja ću vladati!
Vladat ću sa svojim sinom Pavlom, kojega je izdala krava od majke.
Pugačev! - Tko se usuđuje stati između oca i sina?
To je on.
Car Petar III. Moj otac. - Već si to rekao. - Slaba brada, zar nije tako?
Onda, kako ti se sviđa tvoje novo ime? - Natalija. Sviđa mi se, Vaše Veličanstvo.
Rusko je. I treba ti se sviđati.
Gospodine.
Htio sam Vas nešto pitati. - Da, pitaj.
Htio sam se pridružiti Vijeću.
Ne.
On bi to htio za mene. - On je htio i mene u tamnici. Ili mrtvu.
Samo sam pitao može li mi se dopustiti prisustvovati Vijeću i obavljati... - Ne.
Hvala, Aleksej, znači mi. Gospodo, imamo gorućih obveza...
To je zastrašujući poraz za Turke. Traže primirje.
Naše armije probile su se na jug sve do Kabula, a moja je mornarica izbrisala
sultanove brodove na Sredozemnom moru.
More je... - "Crveno od krvi nevjernika." Barem tako piše.
Osim toga, čini se da se general bojnik Potemkin lijepo iskazao.
Kako bilo, pozvala sam ga natrag na dvor.
Palo mi je na pamet da bi se princ Orlov mogao pridružiti pregovorima u Turskoj.
Je li ovo način da se me potpuno riješiš? - Zašto bi, zaboga, Vaša Preuzvišenost
pomislila takvo nešto? - Htjela bih govoriti s princem Orlovom nasamo.
Prihvaćam da je s nama gotovo, ali zar ću ostati bez ikakvoga utjecaja?
Je li to tvoja zamisao? - Izrazito te cijenim. Znaš to.
Ovo je prilika. Iskoristi je.
Sve je gotovo. - Nije još. Nije još!
Tražila si od Potemkina da se vrati? - Jesam.
A sada ne znaš što bi s njim. - Točno.
Što ćeš učiniti s njim?
Nisam sigurna. Mislila sam da sam htjela da se vrati, ali onda sam ga ugledala...
Voljela sam Orlova, znaš? - Znam.
Samo... Ne želim prolaziti kroz sve to iznova. - Jasno mi je.
Muškarci žele moć. Vole kada osjećaju da imaju kontrolu.
A žene? - Da, svakako, i mi to želimo. Poteškoća je ta što ja imam kontrolu.
Ja imam moć. - Ti si carica. On može biti tvoj vjerni sluga.
Misliš da je tako jednostavno? - Ne mislim. - Stvar je u tomu...
Dati nekomu svoje srce, to je takva opasnost. Postaneš nebranjena.
Odjednom si na milosti i nemilosti cijeloga svijeta. - Ne bih to znala.
Hajde.
Pavle... Natalija.
Zašto mi se sinovljeva nova supruga ne naklanja? Postoji li nekakva predrasuda
o naklanjanju u Hesse-Darmstadtu? - Možda, Vaše Veličanstvo. Provjerit ću.
Neće mi dopustiti pridružiti se Vijeću. Slušaš li? Zašto zuriš u grofa Razumovskog?
Zar sam zurila u grofa Razumovskoga? Ne bih rekla. Slušala sam te, dragi moj.
Uvijek te slušam. Ti si vrlo zanimljiv čovjek.
Zašto bi mi pisala ako me ne želi?
To je igra. To je sve.
Igraj je.
Zar supruga moga sina želi da svi znaju da jebe njegovoga najboljega prijatelja?
Ne morate odgovoriti na to pitanje.
Zar nije prekrasna? - Posve je prekrasna. Je li ona bariton?
Ovako ćeš moći gledati u nju dok svršavaš. - Jebem li je...
Toliko je očigledno da je upravo to ono što želiš, dušo.
Plaši se. - Čega? - Onoga što osjeća prema tebi. - Misliš?
Tko je onaj prokleti dječak uz nju? Onaj pacov, tko je on? - Uskoro će biti gotovo.
Zaboga, što to radiš? - Odlazim! Neću više trpjeti. - Ali nije prošao
ni tjedan otkako si se vratio. - Zar želiš završiti poput mene? I vjernih podanika?
Kamo si krenuo? - K Bogu! U manastir. Postat ću monah! - Nemoj biti smiješan.
Tko je smiješan? - Zaljubljena je u tebe, moj prijatelju. - Zbog čega tako misliš?
Reći ću ti zbog čega. Nikada nisam vidjela dvoje ljudi koji se više vole.
Pokazuje to na čudan način. Milovanjem po obrazu onoga... Smiješnoga dječaka.
Možda sam zaljubljen, ali nisam... - Što? - Nisam sretan. Uopće nisam sretan.
Ovdje je! - Braćo i sestre! Djeco Rusije.
Pozdravljam vas s ljubavlju i dobrim namjerama.
Ja sam vaš izgubljeni car, Petar III.
Ovaj mač mi je dao Petar I. Veliki!
Bog me je poslao da vas uzdignem iz prašine. Da vas nahranim, obučem
i dam vam put k slobodi od ropstva u kojemu vas je držala kučka Katarina.
Pugačev! Pugačev! - Rusija pripada svima nama!
Osmišljam večeru za novoga francuskoga veleposlanika.
Što misliš, ruska hrana ili francuska? - Zašto ne obje? - To je dobra zamisao.
Onda, čemu dugujemo čast Vašega posjeta? - Potemkinu.
Da, što s njim? - On odlazi.
Odlazi? Odlazi od koga? Odlazi kada? - Odlazi s dvora.
I odlazi od tebe, budući da si ti dvor.
I, zašto mi to govoriš? Zašto se zalažeš za njegovu stvar?
Zašto govorim ono što govorim?
Volim ljubav. Volim promatrati kako raste. Kod drugih. Sama je nikada nisam upoznala.
Ali ti...
Mislim da si ti sposobna za veliku ljubav. Od one vrste nasilnih i nepredvidljivih.
Potrest će te. Ali ja sam ti prijateljica i... Vidim što osjećaš prema njemu...
Ne, ne, ne. Bilo bi bolje kada bi pošla. Užasno sam zauzeta.
Osim toga, možda nedostaješ svomu prijatelju Potemkinu.
Više mi nije prijatelj. Na taj način.
Natalija. Grofe Razumovski. Želim razgovarati s tobom. Odmah.
Ako želiš ostati u braku s onom drskom curom, vjerojatno ćeš je morati zatvoriti.
Nemaš pojma, zar ne? Čak ni kada ti je točno ispred nosa.
Čini se da ti je netko drugi odvukao pozornost. Ne znam kako se usuđuješ
držati mi predavanja o ljubavnom životu dok očijukaš s tim... Tikvanom. Vidio sam
kako ga promatraš. Je li to "ljubav"? Je li to zaista to? U tvojim godinama?
Ljubav treba biti podložna razumu, majko. Ali to nije slučaj s tobom.
Ti se lijepiš kao muha na govno, zar ne? - Odlazi!
Odlazite? - Da, namjeravao sam. Ali... - Nešto Vas je zadržalo?
Da. Vi, Vaše Veličanstvo.
Ja... Zanemarivala sam Vas od Vašega povratka. - Bavili ste se drugim stvarima.
Novim prijateljima. - Biram prijatelje po potrebi. - I odbacujete ih kada Vam
više nisu potrebni, čini se. - Neučtivi ste. - Iskren sam.
Nekada je teško razlikovati to dvoje.
Nema iskrene ljubavi bez iskrenosti.
Lažu li Vas ljudi, Vaše Veličanstvo? Zbog položaja? - Stalno, nažalost.
Što biste Vi htjeli od mene? - Ništa.
Ovo. Sada. Stajati pokraj Vas.To je dostatno. - A novci i naslovi...
Uzet ću koliko budem mogao zagrabiti. Ali neću dopustiti da mi ih se poklanja.
Vi želite... - Ono što svaki muškarac želi. Ostvariti se na svoj način. - Da, vidim.
I...
Pronaći ljubav. Ako je moguće.
Učinili ste neke vrlo hrabre stvari u boju protiv Turaka. - Zahvalan sam Vašemu
Veličanstvu na prilici da ubijem što je moguće više tih malih hulja.
Dođite gore u moj osobni stan.
Kada god poželite.
Dođite zasebnim stubištem.
Ali viknite kada se uspnete, za slučaj da budem u kupki.
Jesu li Potemkin i moja majka...? - Sve je moguće... S njom.
Nikada me ne pušta ni blizu uzdama moći.
Znam kako se osjećate, Vaša Preuzvišenosti.
Onaj... Pugačev... - Što s njim? - Kažu da bi me htio postaviti na prijestolje.
Ne mogu zamisliti da bi Vaša Preuzvišenost htjela dugovati moć nepismenomu seljaku.
Ne, ne... Ali... Očito je da ima više ukusa od moje majke po određenim pitanjima.
General bojnik Potemkin se upravo sprema posjetiti je. Čuo sam ih jučer.
Dogovarali su sastanak. Penji se gore. Odmah! Ako želiš ikakvu karijeru na dvoru.
Nisam siguran da me želi gore. - Ona ne zna što želi. Hajde, penji se. Sada.
(...) A ovo je za kralja Gustava Švedskog... A, Ministre Panine!
Mislim da bi se Vijeće trebalo sastati zbog ove stvari u Samari. Taj neki...
Pugačev, Vaše Veličanstvo. - Pugačev! Zašto li mu stalno zaboravljam ime?
Je li to samo po sebi značajno ili je naznaka njegove beznačajnosti?
To bi moglo imati neke veze s tim, Vaše Veličanstvo. Uvijek nešto u unutrašnjosti.
Siguran sam da nije ništa zabrinjavajuće. - Gdje god ima Rusa ima i nečega za brigu.
Nije ni čudno da se naši kmetovi bune. Način na koji se prema njima odnosi...
Da su me samo veleposjednici htjeli slušati. Da! Morate govoriti s mojim
s mojim sinom. Da samo znate... Odvratno se ponašao prema meni.
Vaše Veličanstvo, ja moram... - I treba me se uputiti u napredak pregovora s Turcima.
Čula sam da grof Orlov ponovno pravi budalu od sebe. Moram biti upućena.
Razumijete li? - Dokumenti će stići, Vaše Veličanstvo. Obavijestio sam svoj ured.
Dopustite mi podsjetiti Vas... Trebali... - Jeste li vidjeli generala Potemkina?
Pitala sam ga da me dođe posjetiti i... - Uvjeren sam da stiže, Vaše Veličanstvo.
Nešto ste naumili. O, da, vidim to u Vašim očima.
Jesmo li se dogovorili da ćeš doći danas? - Mislio sam da jesmo, Vaše Veličanstvo.
Ne, ne. Oblači se, odmah. Imam posla.
Vaša preuzvišenosti. Divno je vidjeti Vas.
Vaša Preuzvišenosti, mislim da Njezino Veličanstvo...
Reci nešto.
Što želite da kažem, Vaše Veličanstvo? - Nešto pametno.
Mislim da je došlo vrijeme da prekinemo.
Ministre Panine. - Vaša Preuzvišenosti. - Ugodan dan.
Slobodno nastavite, poručniče. Vi ste išli dolje, a ja sam išao... Gore.
Hvala Vam, generale bojniče.
Oprostite, Vaše Veličanstvo. Uznemiravam li Vas? - Ne, ne, uopće ne. Uopće ne. Ne.
Ništa zanimljivo se nije događalo. Molim Vas, nastavite pjevati. Svidjelo mi se.
Više nego što mogu iskazati riječima.
Mogli biste pjevati ovdje, ako želite.
Ako bi Njezino Veličanstvo tako htjelo, neka tako i bude.
Htjela bih s Vama govoriti o ženama s kojima ste bili.
Potrudit ću se, Vaše Veličanstvo. Možda se budem morao posavjetovati s bilješkama.
Sigurna sam da ih je bilo mnogo. Vi ste vrlo privlačan muškarac.
Kada sam imao dvanaest i pol... U staji, pokraj Smolenska... - Mislim da ću ja prva.
Odlična zamisao, rekao bih, Vaše Veličanstvo.
Moj supurg Petar bio je jedan od najneugodnijih muškaraca
koje sam u svomu životu srela. Znači, njega možemo zanemariti.
Da, nikada ga i nisam držao na cijeni, Vaše Veličanstvo. - Ne bi se moglo reći
da smo imali ljubavni život. Jeste li znali, imao je stanje s kožicom zbog
kojega dugo vremena nije mogao postići erekciju. - Nisam znao, Vaše Veličanstvo.
Pa... Nema potrebe da se bavimo drugim potankostima o Petru III.
Znao je biti zastrašujući. Bio je nasilan. Bio je pijanac. Bio je kao bijesno dijete.
Užasavala sam ga se. - A drugi muškarci?
Čuo sam... - Da? Što ste čuli? - Petnaest.
Što je? - Ne! Ne. O, kakve laži se šire o ženama na položajima moći.
Onda?
Ne toliko. Pet.
Bio je jedan dok sam živjela pod caricom Elizabetom, bila u braku s Petrom, svinjom.
Jedini značajan bio je Orlov, osim ako ne računate poljskoga kralja...
Ljuboran sam na Orlova. - Ne biste trebali biti. Iako ga jesam voljela.
Htio me je oženiti. No, naravno da jest, budući da je htio moć.
Svoje prijestolje neću dijeliti.
Grigorija je vrijeđala moć. Moć koju, čini se, imam. - Sva moć koju imate.
On nema pojma koliko je teško održavati takvu stvar. Koliko opasnosti, koliko su
različiti smjerovi iz kojih one dolaze.
Mene ne zanima razvratnost. Zanima me ljubav. I iskrenost.
To je sve što i mene zanima.
Potrebna mi je ljubav.
Imam opsesivnu potrebu za ljubavlju. To priznajem.
Stoga, ako želiš biti sa mnom, morat ćeš me voljeti. Zauvjek.
I uvijek mi govoriti istinu.
Kada sam imao petnaest, bila je djevojka na polju izvan Smolenska... - Ne, ne, ne!
Dosta s tim ispovijedima! - Jesam te! - Čuj, mislim da je moja osobna kupelj
predivno mjesto za opuštanje. Reći ću im da ti je dopušteno doći kada poželiš.
Vrlo velikodušno, Vaše Veličanstvo. Iako se neću zareći da tamo neće biti razvrata.
Polja... Staje... Smolensk... Minsk... Tvoj dosije po tomu pitanju je zabrinjavajući.
Toliko je umirujućue što si ponovno na dvoru. Stoga...
Kada sam imao šesnaest i pol...
Dobro...
Što bi sada htio raditi? - Palo mi je na pamet da bih mogao...
Odustati dok sam u vodstvu.
Jedini koji imaju razloga za strah su krmci koji vam otimaju zemlju i biju vas kao pse!
Ovo je vaš guverner. I njegova žena, gospođa Anna Vasiljevna.
Ne!
Svinje!
U Rusiji još postoje robovi.
Želite li biti robovi?
Zar vam ne liči na Katarinu? Možda ona i jest Katarina. Pogledajte te oči.
Želi pojebati sve što vidi. Uključujući i moje konje.
Ubijte dijete!
Palo mi je na pamet da biste željeli poći u obilazak vojarne.
Znam koliko je Vaša Preuzvišenost strastvena po pitanju vojništva.
Razumijete li? - Da, gospodine! - Čuli ste časnika! Trkom, prema zapovijedi!
Ono po čemu je Preobraženska straža posebna je da od seljaka stvaramo vojnike.
Za ratove Vaše majke. - Zašto seljaci sanjaju povratak moga oca da ih spasi?
Zato što Rusijom mora vladati muškarac, Vaša Preuzvišenosti.
Ne znam kakav su dojam na Turke ostavili naši seljaci,
ali mogu Vam reći da meni tjeraju strah u kosti.
A što mislite o ovoj stvari s Pugačevom? - Mislim da je ozbiljnije nego joj se čini.
Svrnula je pogled s lopte. Gleda samo... Njezino Veličanstvo mora obratiti pozornost
na Preobražensku. Oni su je postavili na prijestolje, pa je mogu i skinuti s njega.
O, uvjeren sam da je itekako svjesna prijetnje koju bi joj mogla predstavljati.
Ne promiče joj mnogo, gospodine. Usto, ako smijem reći, Vaša Preuzvišenosti...
Sada, kada moga brata gotovo i nema na dvoru, koliko mi je žao Vašega oca.
Može se reći da sam u toj stvari bio samo pobočnik. Sigurno me razumijete.
Razumijem sve što se ima za razumjeti po pitanju isključenosti, grofe Orlove.
Imenovala je Potemkina vijećnikom, čujem. Kakav meteorski uspon!
Tko je tamo? Ovdje sam uz dopuštenje naše carice. - I ja sam.
Gol golcat sam, Vaše Veličanstvo. - I ja sam. Ispod svoje odjeće.
Ogrni se nečim i dođi ovamo. Potreban mi je tvoj savjet.
Pokušavam prekriti svoje oruđe. To zahtjeva ogroman trud.
Kada je ušao? - Prije sat vremena. - A ona? - Prije petnaest minuta.
Vidim da je bio baš zaposlen dok sam ja bio dolje na jugu.
Hajdemo vidjeti koliko će vremena posvetiti jebanju. Odgovor ima političke implikacije.
Taj čovjek, Pugačev, u Donjoj Povolškoj. Što ti se čini? - Ne znam još što misliti.
Naišao sam na njega. Dolje na jugu. - Jesi? - Da. Čuo sam da je pobjegao iz vojske.
Nije iz Povolške. Donski kozak je, staro- obrednik. - Je li pri zdravom razumu?
Ima onih koji kažu da je bijeg iz ruske vojske znak zdravorazumnosti.
Ako me pitaš mislim li da je ta stvar s Pugačevom ozbiljna, da, mislim.
Vidiš, ja nisam mislila da je toliko ozbiljna, ali... Možda stvarno jest.
Seljaci bi ga mogli slušati. - Oni uvijek misle da njima treba vladati muškarac.
Jadne, izgubljene duše. - "Ropstvo ne mora biti ruska ustanova." Neka žena to izreče.
Ali ipak jest. Koliko god mi htjeli da to nije istina.
Znaš, ti si stvarno jedan vrlo privlačan muškarac.
Ne mogu ti objasniti koliko je divno imati nekoga s kim se može razgovarati.
Nego, reci mi...
Poručnik Vasiljčikov... - Ne, ne, riješit ću ga se. Ponudila sam mu 60 000 rublji.
I prilično lijepu palaču. Panin obavlja posljednje pripreme.
Vidiš, ako... Bismo bili ljubavnici, onda bi to...
Trebalo biti... - Zauvijek. - Prosiš li ti to mene?
Ne znam kako bi ikoji čovjek pristupio takvomu zadatku, Vaše Veličanstvo.
To je nemoguća zamisao, plašim se.
Mislio sam da ćemo voditi ljubav. Završili smo razgovarajući o politici.
Upravo si mi zato toliko drag.
Koji kurac vas dvojica radite ovdje? - Mjerimo ti vrijeme. Potrebno je dulje
od deset minuta da bi se nju zadovoljilo. - A tvoj braco je tu s kurcem u rukama,
nadajući se da će uhvatiti nekoga dok se jebe. Vjerojatno više od toga ni ne dobija.
Slično tako, prekriženih ruku, pristupa i pomorskom ratovanju.
Nećeš potrajati s njom. Ni bilo tko drugi, Potemkine. Ti si priprosti potrčko kojemu
su dani odbrojani. - Htio bi me pokušati lišiti i drugoga oka, je li, Aleksej?
Ne moramo slušati ovo.
Hoćeš li se pridružiti svomu bratu i odjebati s dvora, je li?
Ne znam kako uopće možeš ostati. Mislim, gdje ti je samopoštovanje?
Nikada neću dopustiti da zemljom koju volim upravlja odvratni skorojević poput tebe.
Ovaj odvratni skorojević bio je u ratu. Ne znam za tebe, ali ja sam svoj put
krčio kroz horde Turaka. A, kada bi mi se pružila prilika, učinio bih isto i s tobom.
Što ti želiš, Potemkine? - Čini se da ti još nije doprlo do mozga, zar ne?
Nisam je došao iskoristiti ili iz nje iscijediti novac, ne! Nisam došao
kako bi mi poslužila kao odskočna daska k sjajnoj vojničkoj karijeri, jebote, znaš!
Volim tu ženu! Volim je! Onako kako bi muškarac trebao voljeti ženu. Hoćeš malo?
Hajde, predaj se! - Ti si lud! - Hajde! - Potemkine... Lud si!
Grigorij Orlov je napokon napustio dvor. Pitam se zašto.
Pokazao sam mu penis, Vaše Veličanstvo.
Izgleda da se monsieur Pugačev približava Moskvi.
Zauzeo je Kazan. Pogazio generala Kara. - Ovo je ozbiljno, Grišenka.
Panin i ostali misle da smo previše zauzeti jedno drugim.
Govore da imamo aferu. - Zar nemamo? - Nisam primijetila. - Barem ne još.
Poslali smo mali odred. - Znam, ali su sasječeni.
Svaki gubitak života ruskoga vojnika mi dođe kao gubitak dijela sebe.
Potreban nam je netko dokazano iskusan. Generale bojničke Potemkine, što mislite?
Vaše Veličanstvo, ako Pugačev zaista ide na Moskvu, moramo odmah podići vojsku.
Slažem se. Veliku snagu. Ali tko će je voditi?
Ne bih rekla da je ovo posao za mornaricu, grofe Orlove. Osim, naravno, ako nemate
ploviti do Kazana. - Moguće je, Vaše Veličanstvo, da... - Postoji osoba za
ovim stolom koja se borila prsa u prsa s Turcima i vratila se s divnim uspjesima.
Generale bojniče Potemkine? - Ako držite da ću biti uspješan, Vaše Veličanstvo,
onda ću biti više nego sretan postaviti tog zaludjeloga izdajnika na njegovo mjesto.
Odlična zamisao, Vaše Veličanstvo. - Dobro, onda je dogovoreno.
Potemkin će preuzeti zapovjedništvo nad vojskom. Hajdemo pokrenuti sve.
Eto. Čini se da moram poći, a ti moraš ostati.
Ostani živ. Samo to od tebe tražim. - A kada se vratim? Ako se vratim?
Vratit ćeš se. Hoćeš. Moraš.
Poručniče Potemkine. - Uvidjet ćete da sam unaprijeđen, Vaša Preuzvišenosti.
Ima od toga... - Znam ljude poput Vas. Dogmižete k mojoj majci misleći da ćete
dobiti novce... - Ja k nikomu ne gmižem. Ja služim zemlji, trebate li podsjetnik?
Čija ste Vi kuja, kada smo već kod toga? - Ne možete tako sa mnom! - Upravo jesam.
A sada, gospodine, čeka me rat koji trebam dobiti.
Izgledali biste krasno u odori, gospodine.
Rat, rat... A ja samo želim govoriti o jebanju.
Ili o vrtlarenju. - Želiš govoriti o Potemkinu, zar ne? - Da, želim!
To je baš poput moga supruga. Petar je imao običaj obučavati svoje male vojnike.
Satima bez prestanka. Obučen u svečanu holštajnsku odoru. Moramo pronaći posao
Alekseju Orlovu. Inače će izazivati nevolje. Čudnima ne dati predaha.
Riješiti ih se samo ako stvarno zajebu stvar. - Ministar rata?
E to je zamisao!
Moj otac je bio otac svojim ljudima. Jednoga dana ja ću ispuniti obveze
i dužnosti te uloge. Predvodit ću stegovnu armiju vojnika
kako bih ostvario njegov san za ovu veličanstvenu zemlju!
Stega, gospodo. Vojnička, muška stega!
Na gotovs!
Puni okret!
Kuješ svoj mali puč? Radi li se o tomu? Pa nećeš uspjeti, mladiću.
Vojska mi je odana. A seljaci će činiti ono što im se kaže. Žao mi je, no to je istina.
Mase uvijek slušaju zapovijedi.
Bila bi užasna pogreška okrenuti se protiv mene.
Jer ja o politici znam više nego što ćeš ti ikada znati.
Ja preživljavam, kao što sam preživjela pola stoljeća u svijetu koji me ne želi.
Ti ne bi potrajao ni dvije minute kao vladar Rusije. Sve te vježbe s tvojim
malim vojnicima neće te dovesti nigdje. Vidi, moć... Moć je vještina ravnoteže.
Moraš naučiti kako hodati po konopcu. - Uvijek ste govorili o promjenama
kada ste počeli vladati. - Jesam, imala sam razne zamisli kada sam bila mlađa.
Još uvijek vjerujem u pravdu za sve. Ali te moram podsjetiti da se uvijek
sjetiš odakle će tvoja moć, ako je ikada budeš imao, u što sumnjam, vući snagu.
Ja samo želim reći da... - Ovo je moja zemlja! Glupi dječače.
Pobrini se za svoju suprugu. Napravi mi nasljednika. - Lagali ste me o momu ocu.
I lažete zemlju, obećavajući joj jedno, a pružajući drugo.
Htio bih da mi je otac živ.
Htio bih da je ovdje. Uz mene. Je li to zločin?
Gledaj. Razumijem. Znam da ćeš vladati, jednoga dana, vjerojatno.
I htjela bih čuti tvoje političke zamisli. Zašto ne bi napisao nešto o, ne znam,
seljačkim ustancima. Pa mi pošalji. Pročitat ću, hoću sigurno. Obećavam.
Dogovoreno?
To si ti...
Jebi se, jednooka pičko!
Ustaj!
Misliš da si nevidljiv, jebote?
Potemkin ga je dokrajčio.
Jaše natrag u Petrograd, s Pugačevom u kavezu, kako i zaslužuje ta zvjer.
General bojnik Potemkin zaslužuje naše hvale, Vaše Veličanstvo. - Inače ne volim
trijumfalne mimohode. Previše mi baca na posljednje dane Rimskoga Carstva.
Ali mislim da ću izjahati i dočekati ga. - Je li to mudro, Vaše Veličanstvo?
Zašto ne bi bilo, ministre? - Mogli biste se naći u opasnosti, Vaše Veličanstvo.
Je li unutrašnjost u potpunosti umirena? - Kako biste Vi to mogli znati, ministre?
Gotovo nikada ne idete tamo. Učinite sve što je potrebno. Jahat ću na čelu
Preobraženske straže. - Ja... Smatram da je ovo opasno, Vaše Veličanstvo.
Moraju me vidjeti.
Ministre.
No postoji savjet koji bih htjela čuti od Vas. Želim da se temeljito istraži i želim
iscrpan odgovor u najboljem duhu ruske državne službe.
Što ću obući?
Što ću obući!?
Vaše Veličanstvo.
Pugačeve! Pugačeve!
Bog vidi vaše muke, moja djeco. On vidi sve.
Mojim očima on vidi! Mojim očima!
Pugačeve!
Čestitamo Vam na Vašoj službi. - Vaše Veličanstvo. - Pugačeve!
Vaše Veličanstvo! - Katarino! - Majko sveruska, nedostojni smo.
Klanjamo Vam se, Vaše Veličanstvo. - Blagoslivljajte nas, Vaše Veličanstvo.
Katarina! Katarina!
Kurvo!
Žele javno pogubljenje. Naložila sam krvniku da ga se ne raspori.
Zašto misle da okrutnosti brišu sjećanja na okrutnosti?
Ono što je Vama potrebno, generale bojniče Potemkine, jest kupka...
Zaista?
Ne zbog neugodnosti.
Nije da ne volim miris svježega znoja na muškarcu.
U mojoj kupelji? Za deset minuta?
Dođi i pridruži mi se. Ali zaključaj vrata. Ljudi su znatiželjni u ovoj palači.
A ja sam najznatiželjnija od svih njih.
Izvoli, pridruži mi se.
Nema potrebe za ručnikom. Ovdje je prekrasno vruće.
Htjela bih vidjeti je li sve što govore o tebi istina.
Ispričao bih se unaprijed za sve nedostatke koje možda imam.
Ne želim te zbog onoga što mi možeš pružiti.
Ili zbog onoga što jesi.
Sve što želim je... Želim te zato što te volim.
Volim te! I to se nikada neće promijeniti.
Je li to prošnja? Prosiš li ti to mene?
Jest! Zvuči kao prošnja!
Fixed by: BOTANICMAN