Stein.
Podle mě Dan rozhodně umí být bručoun.
Jsem teď se zákazníkem.
Myslím, že je tak nevrlý, aby lidi vylekal,
ale pak je naláká laskavostí.
Ty budeš filmová hvězda, víš?
Je to náš kamarád, Dan.
Všichni máme přátele, které nenávidíme, ne?
Rád si myslím, že jsem starostlivý člověk,
ale nikomu to neříkejte.
Náš hrdina tento týden je muž jménem Dan Stein.
Je to místní legenda v New Orleans.
Je majitelem místního podniku, Trh a lahůdkářství U Steina.
- Miluju podniky! - Miluju lahůdky, miluju podniky.
Je to známé díky dvěma věcem. Sendvičům a Danu Steinovi.
Už přes 15 let vedu Trh a lahůdkářství U Steina.
Je to centrum komunity.
Vítáme tu každého.
Je otravný, není otravný.
Je známý tím, že dělá šílené reklamní kampaně.
Myslím, že polovina New Orleans viděla zadek mého přítele.
Dane, dlužíš mi okurky.
Nic ti nedlužím.
Dana Steina zná každý.
Všichni tam chodíme na sendvič a aby na nás křičeli.
Říct, že je Dan workoholik, je málo.
Ten chlap pracuje přes 80 hodin týdně v lahůdkářství.
Všechno je o tom.
- Košer sůl. - Vždycky.
Má první vážný dvouletý vztah se svou přítelkyní Carou.
Je ve vztahu se svým rozvrhem?
Rozhodně jsem se Dana naučila milovat.
Je pro mě otcovská postava, ale chodí domů opravdu pozdě.
Pořád myslí na lahůdkářství.
Aspoň dvakrát týdně
mi volá máma, protože měl Dan přijít na večeři,
ale místo toho je pořád v lahůdkářství.
Jeho dobré srdce a laskavá povaha si ji získaly,
ale Danův drsný zevnějšek a závislost na lahůdkářství
způsobily v jejich vztahu příliš mnoho problémů
a Cara přemýšlí, že se s ním rozejde.
- Teď to dává větší smysl. - Jo. To je ono.
Má tolik práce v lahůdkářství, že se nemůže ani převléct
a oholit.
Někteří lidé používají ke zkrocení hřívy produkty.
Dan používá svoje sliny.
Fuj!
Sexy!
Doufám, že to dělá až po vyčištění zubů.
Má vysokou produkci slin?
Protože potřebuješ hodně slin.
- Myslím, že... - Používá svoje sliny.
Proč děláte, že to je normální?
Je to sakra nechutný.
Vzala jsem Dana jen na jednu pracovní akci.
Přišel pozdě
a měl na sobě oblečení z lahůdkářství
a já si povídám: „Jsem tady nová ředitelka
a ty si přijdeš pozdě a ani se neoblečeš.“
A on se hned posadil na židli
a usnul.
To nedopadlo dobře.
Jsou chvíle, kdy se na něj chci spolehnout
a vědět, že lahůdkářství nevyhraje.
Hej, Regisi, zapsal jsi sůl?
Vím, že jsem v toxickém a závislém vztahu s lahůdkářstvím.
Kdybych byl Samson, lahůdkářství by byly moje vlasy.
Mám určitý pocit frustrace,
kdy si říkám: „To mám jen tohle?“
„Je jediné, co mám dělat,
to, že sem přijdu a nebudu si užívat život
a nikdy si neodpočinu?“
Já prostě cítím, že takhle to dál nejde.
Milujeme Dana a lahůdkářství,
ale víme, že si zaslouží investovat trochu do sebe.
Madeline chce, aby Úžo pětka pomohla udělat z Dana
přítele, kterého její máma potřebuje,
a pomohla mu ukončit závislost
na jeho lahůdkářství.
Naším úkolem tento týden je udělat z lahůdkáře Dana Cařina vysněného muže!
- Jo! - Jo!
To je hezký!
QUEER TÝM
1. DEN
V PĚKNÝ KAŠI
Mám hlad.
Svačinka.
U Steina. Počkáte, prosím?
Hezky to voní.
Ahoj.
Jak vypadá Dan?
- Ach jo. - To je on?
Jo.
Dobře. Mám tu caprese s trochou prosciutta.
Podívej na tu fotku.
Rozhodně má osobnost.
- To je taky on. - Tohle tady.
- Panečku. - Panebože. On je George Costanza.
Můžete si mě dát normálně, vůbec vás neslyším.
Dane.
Já nevím. Možná bychom se měli vrátit později.
Když jsem byl malý
a někdo se mi líbil,
ignoroval jsem ho, protože jsem nevěděl, co dělat,
a byl jsem hrozně nervózní.
Takže tohle jsou možná nervy, že je do nás Dan Stein zamilovaný.
- Přejete si? - Zlato, ano. Dostal jsem hlad.
Je to tu nádherné a co teprve ty tvoje oči.
- Slyšel jsem, že jsou krásné. - Dobře. Chci si objednat.
Můžu si dát preclík s vejcem a sýrem?
- Dvě vejce by byla skvělá. - Víš, že jsme ti přišli pomoct?
- Ano. - Ahoj!
- Pomůžete mi, když si objednáte. - Ale ty jsi tak atraktivní.
Můžu si dát tuhle sušenku, prosím?
Chci, aby bylo jasno, nikdo z nás nemá peníze.
Dám vám to na účet.
Dám ti na Yelpu skvělou recenzi, zlato.
Tohle je topka.
Na tu recenzi se těším.
Dan Stein by se nedostal do první epizody America's Next Top Model,
ne proto, že by nebyl sexy. Neumí se usmívat očima.
Kde máš svůj vnitřní...
Tak to dělá Tyra. No tak, Dane Steine!
Já nic jíst nechci.
Ale chci se o tobě dozvědět víc.
Já můžu jít ke kase, jestli se bojíš odejít.
- Ne, já... - Dělal jsem v McDonaldu.
- Zvládnu to. - Děkuji.
Jak skončil chlap z Philly v New Orleans?
Býval jsem právník. Tady jsem si našel první práci
a zůstal jsem tady, protože mi tu bylo dobře.
Máš otevřeno sedm dní v týdnu?
- Ne. Šest. - Tak jo.
- Jsi tu sedm dní v týdnu? - Jo.
Máš pocit, že nemůžeš odejít, protože tě potřebují,
nebo tu rád trávíš všechen čas?
Nejspíš to je částečně to první, ale většinou to druhé.
- To je ale stehno. - To je ale akce.
Jo, mám to tu zařízený.
Zajímá mě, jak to vypadá u tebe doma.
- Ukážeš nám svůj dům? - Ukážu.
- Jsem připraven opustit lahůdkářství. - Jdeme! Ano.
- Ukaž nám svůj dům. - Těšíme se.
Podíváme se tam. Je to tak super jako lahůdkářství?
Ne.
Tak jo.
- Páni! To je hezký! - Masivní kuchyně.
Jo, je to nádhera.
Nezdá se, že by tu někdo žil.
I tak se to dá říct.
Prý sem tvoje holka nechodí.
Přesně tak.
- Zveš ji? - Ne.
Když si řekneme: „Pojďme se v týdnu sejít,“
odcházím okolo 11 nebo půl 12.
- Takže holka na zavolání. - Už je v posteli.
Není na zavolání.
Mazlíme se.
A tohle je obývák?
Nikdo ho moc neobývá.
Vypadá to, že ses nezabydlel.
- Jak dlouho tu bydlíš? - Asi pět nebo šest let.
Moc času tu netrávím.
Netrávíš tu čas, protože to tu takhle vypadá,
nebo to takhle vypadá, abys nemusel?
Byla první slepice, nebo vejce?
Dan má tak velkou osobnost
s těmi jeho obrazy a fotkami po celém lahůdkářství,
ale když přijdete k němu domů...
žádná osobnost.
Tady je to obrovský.
To je nádhera!
Kolik ze sedmi nocí v týdnu trávíš u Cary?
Právě teď sedm.
V noci spíme ve stejné posteli a to je asi všechno.
Myslím, že chce od vztahu trochu víc.
- Chceš od vztahu víc i ty? - Jasně.
Tohle je koupelna.
Je zajímavé, že máš dvojité umyvadlo
a jedno z nich je prázdné,
protože sem nikdo nechodí.
Přesně tak.
Ahoj!
Zdravím.
Jsi Cara?
Ty jsi jako zjevení.
No, děkuju.
- Kdy obejmeš mě? - Polib ho!
Pověz nám o Danovi, zlato.
Božínku. On je taková záhada.
Můžu najít někoho, kdo se umí oblékat,
a někoho, kdo má dobré jižanské vychování,
ale najít někoho s velkým srdcem,
který každý den a každou chvíli řeší, jak může pomáhat ostatním,
to je v DNA.
- Má super velké srdce. - Jo.
S čím potřebuje pomoct?
Rovnováha je moc slabé slovo.
Jsem nezávislá žena,
ale nejsem tak nezávislá,
že bych chtěla trávit pátky a soboty večer sama, že?
Někdy se cítím, že nemám respekt.
Všechno dává lahůdkářství a ty máš zbytky.
- Jasně. - Jo.
Zkoušeli jste to vyřešit?
Mluvili jste o tom? Dane, jak to dopadlo?
Řekla mi pár věcí a já se snažil víc.
Vidím, že Dana vychovali správně.
Ví, že takové chování není normální.
Něco tu není v pořádku.
Můžu jít do koupelny?
- Ano, prosím. - Jo!
Abych se podíval, ne abych to tam ucpal.
To ne, prosím.
Ahoj.
Mám vás rád.
Tak jo.
Říká, že oblečení neřeší, ale má spoustu kravat.
Panečku!
Zlobivý Dan.
Hej, Jackie. Musím ti něco ukázat.
- Dobře. - Otoč se.
Nebolí to?
Můžu přitlačit?
Ne moc. Nezačínej moc tvrdě.
Tak jo, můžeš trochu přitlačit.
To štíplo, ty mrcho!
- Zaprvé, kde to jsme? - Jsme ve tvé kuchyni.
Já mám kuchyň?
- Takže tady moc nevaříš? - Ne.
Sehnat ingredience a plánovat trvá.
Existuje tolik zajímavých příležitostí, i kterých se můžete se Carou sblížit,
ale přijde mi, že jich nevyužíváš,
a na tom já chci zapracovat.
Trávíš u ní doma hodně času.
Pamatuješ si, kdy sem naposledy přišla
a vy jste si v kuchyni připravili něco k jídlu?
- Ne. - Tak jo.
- Takže... - Nikdy se to nestalo.
Chtěl bys to změnit a zkusit něco jiného?
Víš, trochu mě trápí, že mě to nikdy předtím nenapadlo.
Když víš víc, můžeš dělat víc.
Jasně.
Jinak to v životě nejde.
Chci říct, že když se ti podívám hluboko do očí,
vidím obočí svého dědečka
a díky tomu se cítím jako doma a příjemně a mile.
- Je dost velké. - Upravíme ho.
- Díky. - Ukážeš mi vlasy?
Prosím.
Páni, to jsou pěkné husté vlasy.
Máš skvělé vlasy.
S tím se bude dobře pracovat.
Na správném pořadí věcí a na tom, jak vypadáš,
mi moc nezáleží.
Záleží mi na tom, jak se cítíš.
A pro mě jsou krása, péče o pleť, o vlasy a o tělo,
všechny tyhle věci, jako cesta
k tomu, abys poznal svůj vztah k sobě samému.
Trochu si naplníme svůj pohár
a tohle může být cesta, kterou si naplníš svůj pohár.
Máme tu vážně nudnou skříň. „Co už. Něco na sebe hodím.“
A pak tu máš tohle, což je vlastně super.
Jsou tu věci, ve kterých by se každý cítil super,
ale ty to rozhodně nikdy nenosíš.
- Přesně tak. - Je to proto, že už ti to je jedno?
Je to proto, že jsi vyčerpaný
a říkáš si: „No, pořád jen pracuju,“
„Záleží na tom“? Upřímně.
- Býval jsem víc slušňák. - Dobře.
A když si mám někam vzít stylové oblečení,
ne, že by mi to bylo jedno, ale asi...
Ale tolik mi na tom nezáleží.
Takhle se oblékám na večeři
a Cara by byla radši, kdybych to nedělal.
Je to proto, že ti musím ukázat, jak si vytvořit look?
Protože nemáš oblečení, ve kterém by ses cítil dobře?
Co z toho?
Všechno.
Jen chci, abys měl šatník,
který Caře jasně ukáže, že ti na ní záleží.
To si zaslouží, ne?
Ano.
Nebo ne, já nevím.
Zaslouží si to, ano.
Pověz mi trochu o tom, jaké jsi měl dětství.
Hej!
Neměl jsem moc věcí, na které bych mohl být hrdý.
Byl jsem nejslabší z vrhu.
Jakou roli myslíš, že to hraje ve tvém životě?
Protože mi chybí jisté sebevědomí,
tíhnu k místům, kde se cítím dobře.
Práce v lahůdkářství,
to je sebevědomí, které jsem se naučil mít rád.
Slyšel jsem to od lidí, co pracují v lahůdkářství,
slyšeli jsme to od Cary,
a je to tak přehnaně obecné,
že si lidi myslí, že jsi buď ten nejúžasnější chlap,
nebo kretén.
Mě to moc netrápí.
Je tu dost lidí, co mě mají rádi,
že když mě někdo nepochopí napoprvé,
časem se to stane.
Tomu moc nevěřím.
Říkáš „Nezajímá mě, že to lidi říkají“,
ale taky máš nízké sebevědomí.
Nechci být známý jako kretén,
ale nechci...
Vím, že dost lidí si o mě myslí...
- Můžeme probrat první část? - Jo, prosím.
„Nechci být známý jako kretén.“
- Jasně. - Řekni to.
Nechci být známý jako kretén.
Polovina lidí vidí toho drsného, neomaleného chlapa,
který je trochu odměřený,
a druhá půlka vidí toho milého, starostlivého chlapa.
Já nevěřím, že jsi obojí.
Věřím, že jedno máš jako ochrannou fasádu, a to druhé jsi doopravdy ty.
- A na to musíme přijít. - Ano.
A proč bys na to chtěl přijít?
Protože mi to pomůže v určitém ohledu růst.
- Všichni víme, co uděláme?
- Ano. - Skvělý.
Umíš twerkovat?
- Ne. - Ukážu ti to.
Lekce číslo jedna.
Neopovažujte se rozbít pult!
- Můžeš udělat i trochu... - Bože.
Křížem, takhle.
Vsadím se, že tohle jsi nečekal.
- Jsou to spodní záda. - Pojď sem.
- Vážně chcete, abych twerkoval? - Stojí ti to za to?
- Ruce dej sem. - To je ono.
- Nahoru! - Nahoru!
To je to nejhorší twerkování od Tiny Belcherové.
Ano!
Nádhera.
Kdo by tušil, že se Dan umí hýbat?
Jo!
Není to skvělé, ale Dan se umí hýbat!
- Ano! - Přímo tady.
- Musíš dát zadek výš. - „Dejte mi dolar!“
To ale bude týden.
Člověk si ho oblíbí.
2. DEN
HRAJEME NA BABU
Chci, aby byl Dan pro Caru aktivní partner.
Chci, aby se cítil kultivovanější a sofistikovanější
pro tu kultivovanou a sofistikovanou ženu, kterou má.
Můžeš chtít být úspěšný podnikatel, super,
ale musíš se věnovat i ostatním oblastem svého života.
Jinak z tebe bude nevrlý stařík.
Ahoj, Dane.
Opravdu chci z jeho domova místo, kde bude chtít Cara přespat.
Chci, aby začali sdílet více aspektů svého společného života.
Chci, aby tu Dan pro Caru byl
stejně jako tu je pro svůj podnik.
Dan si musí uvědomit, že Cara by jednou za čas ocenila
mít dobré domácí jídlo.
Doufám, že Dan dokáže otevřít svou pěst,
kterou se drží toho bručouna,
a půjde dál s nadějí a láskou v srdci,
kterou může sdílet s Carou, a hlavně se sebou.
Když tě Cara pozve na nějakou událost,
napadne tě: „Měl bych se hezky obléct?“
Nejspíš nejdřív ani ne.
Když jsme spolu jeli do Nashvillu, povídá:
„Musíme si nechat jednu noc, abychom věděli, že máme tvý věci.“
Nelíbí se ti to?
Je ti 50.
- 49,9. - Dobře, skoro 50.
Jak jsme se dostali k tomu, že ti tvoje holka musí říct:
„Dobře se sbal“?
Protože jsem nikdy nikam nejel s přítelkyní,
ale spíš...
Moje otázka je tahle. Přijdeš na tu akci.
- Cara přijde naprosto úchvatná. - Jo, přesně tak.
A pak tam ty stojíš jako...
Jo, tak to v podstatě je.
Ale to se stane jednou.
Přišla někdy chvíle, kdy sis uvědomil,
nebo tě napadlo: „To se už nesmí stát“?
Bohužel na to zapomínám.
Já od tebe potřebuju, aby sis do budoucna aktivně říkal:
„Musím toho pro ni dělat víc.“
Moje vztahy nikdy nebyly tak hluboké.
Tohle je moje šance, když mi je těch 50.
Nemůžeš mít úspěšný podnik, aniž bys plánoval dopředu.
Ber ji jako rozšíření tvé podnikatelské mysli.
Chceš mít úspěšné lahůdkářství, jsi tam.
Když chceš úspěšný vztah, musíš vědět, jak být i tam.
Jasně. Ne, máš pravdu.
Chci, aby si Dan začal uvědomovat,
že musí být v tomhle vztahu aktivním účastníkem.
Jsi připravený zkusit si, co ti dám?
- Ano. - Mám tu úžasný topík.
- Budeš v tom vypadat úžasně. - Fajn.
Potřebuju, aby se s Carou trochu víc snažil
a to v jejich vztahu udělá zásadní rozdíl.
- Ukážeš se mi? - Ano.
Mám si vzít svou kšiltovku?
Rozhodně si kšiltovku neber. Máš opravdu krásné vlasy.
- Děkuji. - Nemůžu uvěřit, žes je schováváš.
Moc se mi to líbí. Líbí se mi, jak to sedí.
Možná by to chtělo výraznější barvu...
Chtěl bys něco barevnějšího?
Vždycky jsem nosil klasické a jednoduché věci
a k tomu kravatu...
- Jako bonus. - Jo.
Ta manžeta mi přijde... Je to...
Naučíš mě, jak to udělat?
No, ano. Je to jednoduché.
Třikrát to zahrneme, a pak to vypadá, že to víc sedí.
Vypadá to, že sis dal práci s outfitem.
Chtěl jsem ti dát tenisky, co nejsou doslova tenisky,
co by sis mohl vzít na večeři
a Cara by si řekla: „Snažil se. Zamyslel se nad tím.“
- „Snažil se“! - Jo!
Ty boty se mi začínají líbit.
A to, jak se usmíváš, ten look skvěle doplňuje.
Takový jsi včera nebyl.
Souhlasím.
Skvěle. Dobře.
Další look je připraven. Prosím, zkus si to.
- Ale zatím dobrý. - Dobře.
- Jo. - Děkuji.
Jsi v pořádku?
Ne, nejsem.
- Líbí se mi to. - Vypadáš sexy.
Hezký. Líbí se mi ta modrá.
Viděl jsem verzi téhle barvy na tvém saku
a doufal jsem, že ti to bude ladit s vlasy.
Je to super elegantní, ale i ležérní.
Je to džínová košile.
I kdyby sis to sako sundal, bylo by to naprosto vhodné,
a zároveň ležérní.
Takovou jsem košili nikdy nenosil...
- Tuniku. - Tak se to jmenuje? Tunika?
- Je to tunika, jo. - Jasně.
Díky detailům je zajímavější než obyčejná halenka.
Hodí se to k tomu, jaký muž jsi,
což je úspěšný a sofistikovaný.
Jen je to ležérní verze,
aby ti nepřipadalo, že se oblékáš jako tvůj táta.
To je vtipné, protože právě teď
jsem ve věku, kdy jsem bral svého tátu jako tátu, takže...
Zajímalo by mě, jestli se oblékal tak stylově.
Bez komentáře.
Takže ne!
Podle Danova držení těla je jasné, že ví, jak moc mu to sluší.
Co jsem Dana poznal,
nikdy neměl držení těla,
které je vhodné pro úspěšného muže.
A poprvé
vidím někoho, kým by mohl do budoucna být.
- Díky za otevřenost. - Jen chci být fešák.
Jsi fešák!
VELITELSTVÍ ÚŽO PĚTKY NEW ORLEANS, LA
- Ahoj. - Ahoj!
- Ty budeš Madeline. - Madeline.
- Ahoj. - Catherine.
- Ahoj. - Jak se máš?
- Dobře. - Díky, že jste přišly. Posaďte se. Jdeme.
Zavolal jsem vás sem, protože se chci o Danovi dozvědět víc.
Když jsme se s ním setkali,
uvědomil jsem si, že Dan umí být tak trochu kretén.
- Jo. - A...
To bych řekla.
Ale na druhou stranu všichni říkají: „Je to úžasný chlap.“
Jo.
A chci pochopit, jestli je to jeho chování v lahůdkářství,
nebo jestli to ovlivňuje jeho osobní život s přáteli, rodinou a vaší mámou.
Myslím, že můžu říct za obě,
že jsme za ty roky měly s Danem
pár složitých situací.
Takže tohle je něco, co se děje doma a ne jen v lahůdkářství.
Myslím, že Dan nechápe, jak jeho nevrlé chování
ovlivňuje jeho život.
Takže není nikdo lepší, aby ho probudil,
než jeho jmenovatelky, dcery Cary.
- Ahoj. - Ahoj!
Dneska se vidíte poprvé.
Je důležité, aby to Dan slyšel,
protože si myslí, že v osobním životě je všechno v pořádku.
No, nebyla bych tu, kdyby totálně Danovi nefandila, že?
Ale prvních pár let
jsem váš vztah moc nepodporovala.
Jasně.
Víš, že se takhle cítí už roky?
Ne.
- Vážně? - Ne.
Jak myslíte, že by mohl být jeho vztah s vaší mámou lepší?
Řekla bych, aby byl konzistentně autentický.
- Jo. - Spolehlivý, že?
Neví, s kým chodí, s Danem lahůdkářem nebo s Danem přítelem.
Člověk nikdy neví.
Jo.
Myslím, že si přeje, aby měla někoho,
s kým by mohla být zranitelnější.
Myslím, že toho o jejím životě moc neví,
a to prostě proto, že tady není.
Jasně.
Když přijde v deset domů, ona už spí.
Bohužel nemají schopnost se spojit,
když se scházejí jen na chvíli.
Jasně. To mi pomůže, protože jsem vymyslel malou hru!
Mám tu otázky, na které jsem se ptal tvé dámy.
Jsi připravený hrát?
Jaké sladkosti má Cara nejradši?
Tak její oblíbenou sladkost fakt nevím.
- Červená koule. - Jo.
Tohle tady je vizuální pomůcka,
abys viděl, co víš a co nevíš.
Tohle mi se sebedůvěrou nepomůže.
Jak má Cara ráda čaj a kávu?
Čaj ano, kávu ne. A má ráda hodně mléka.
- Jo! - Bum. To bereme.
- Dámy, ano? - Jo, to bylo dobrý!
Můžeme se začít ptát jich?
Ano, přesně.
Co je její nejcennější věc?
Její umění?
- Její medvídek! - Víš, že má na posteli medvídka?
Jo. Mě.
S jakým sourozencem si rozumí nejvíc?
- Dejte mi červenou kouli. - Dobře.
Jaká byla její první práce?
Co vždycky chtěla dělat, ale neudělala to?
Co by považovala za svou největší sílu?
Na co je nejvíc hrdá?
Je hrdá na to, že se dokázala postarat o rodinu.
- Jo. - Rozhodně.
Jo. To bychom neřekly lépe.
Jaký je její jazyk lásky?
Trávit spolu čas.
To jsi věděl. Dobrá práce.
Já to vím.
Netrávím s ní dost času.
Díky této hře si Dan všimne, že musí Caře věnovat větší pozornost.
Rozhodně tráví moc času v lahůdkářství a chodí pozdě.
Myslím, že chce někoho, kdo tu pro ni bude.
To chce každý.
Velká věc, kterou s mámou řešíme,
je užívat si v životě i drobnosti.
Chce tě držet za ruku. Chce sledovat filmy na gauči.
- Chce dělat maličkosti. - Vidí, že na to máš potenciál.
- Jo. - Jinak by se neobtěžovala.
Já vím.
Chtějí, abys vyhrál,
ale musíš si něco uvědomit, abys mohl začít růst.
- Bude to těžký. - Jo.
- Jsi ochotný na tom dělat? - Jo.
Cítím se hrozně.
Byla to příležitost, aby si Dan uvědomil, že na sobě musí víc pracovat,
aby jeho jeho vztah prosperoval.
Nikdy nechceš vědět, že jsi lidem ublížil a musíš něco změnit.
Změny jsou práce.
Chci, abys šel domů a abys sepsal,
jak jsi negativně ovlivňoval lidi
a jak to můžeš pro ně vylepšit.
Konečně to pochopil.
Je připravený na sobě pracovat.
Ahoj, Danieli.
- Máme tě rádi. Fandíme ti. - Děkuji.
Tvůj domov je sám o sobě úžasný.
Ale jedna věc mi tu vadí,
je jasné, že tu nebydlíš, že ne?
Přesně tak.
Ale já chci, abys o tom začal přemýšlet víc
jako o místě ve tvém životě,
kde jsi ještě nedospěl.
To je fér. Ano.
Dneska jsem chtěl vzít Dana nakupovat,
aby si uvědomil,
že jeho dům rozhodně nedává pocit domova.
A pokud chce svůj vztah s Carou posunout na vyšší úroveň,
musí být naprosto hotový, fungující dospělý.
A to teď není.
V mém domě toho moc není.
Není tu nic, na co bych byl hrdý,
a jsem rád, že mi pomáháš,
protože se dívám na spoustu věcí a jsem tak trochu ztracený.
Vracet se do prostoru, do kterého jsi nedal ani špetku úsilí,
nemůže být dobrý pocit.
Pro tvůj balkón mě napadly tyhle dvě stoličky
pro tebe a Caru, které si užijete,
až přijdete domů a budete mít čas.
Ty jsou hezké.
- Tenhle stůl je taky super. - Super, že jo?
- Jo. - Tušil jsem to.
- Připomíná mi to tvé lahůdkářství. - Jo, to jo.
Jak dlouho už to děláš?
- Patnáct let. - Jo.
- A předtím jsi byl právník? - Jo.
Proč jsi se rozhodl, že už nechceš být právník?
Můj otec chtěl, abych byl právník, a já mu chtěl udělat radost.
A pak jsem jednou v létě měl soukromou praxi
a fakt se mi to nelíbilo
a poslední den mi měli dát nabídku,
ale během výstupního pohovoru jsem řekl, že se mi tam moc nelíbí,
takže jsem tu nabídku nedostal a můj otec byl pěkně naštvanej.
Můj bratr je urolog na Clevelandské klinice.
- Můj otec je na něj pyšný. - Měl by být hrdý i na tebe.
Nevím, jestli je tak pyšný, ale...
Není to, že by mě nenáviděl.
Myslím, že mám problémy se sebevědomím
a spousta mého nedostatku sebevědomí
se promítla do mého nadměrného oddání se práci.
Už jsi hledal někoho,
komu bys mohl trochu předat otěže,
aby ses mohl více soustředit na svůj vztah?
Nějak jsem nehledal.
No, já vidím,
že bys už nemusel být za pultem
a dělat věci, které děláš večer.
Ano.
No, je jedna věc mít víc práce se zákazníky,
abych se soustředil na jiné věci.
Já Dana chápu.
Roky jsem měl vlastní obchody.
Pracoval jsem tam sedm dní v týdnu
a ztratil jsem vášeň pro cokoli jiného.
A nakonec mi došlo, že to ovlivňuje nejen moje manželství,
ale i má přátelství.
Nakonec jsem musel ustoupit.
Myslíš, že by ti udělat z tvého domu méně sídlo Petra Pana
a víc domov úspěšného dospělého podnikatele
pomohlo ve tvém životě a vztahu?
Ano. Myslím, že by bylo fajn
přijít někam, kde si řeknu: „Sakra, tohle je super.“
- Jo? - Jo.
3. DEN
POMŮŽEME TI ZAKOŘENIT
Mluvil jsem s Carou
a chtěl jsem zjistit, jaké jsou její oblíbené věci,
a ona mi řekla, že „Pasta alla Norma“.
Chci pro Caru udělat něco opravdu neobvyklého
a drastického a jiného.
Jo, to je super, protože... Jo, a udělám lilek.
- A je to nečekané, že? - Rozhodně.
Když nemáš rád lilek, zkuste fajnovou omáčku Norma.
V podstatě jsou to lilky ve velmi jednoduché rajčatové omáčce.
Je to úžasné vegetariánské jídlo, které je vydatné, čerstvé
a hlavně ho Cara miluje.
Vybral jsem v tvém lahůdkářství úžasné ingredience.
Dobře.
Abys věděl, že máš tak skvělé zdroje
dostupné ve svém lahůdkářství a můžeš doma vařit skvělá jídla.
Jsem tu, abych tě v tom podpořil.
Začneme lilkem.
Nakrájej ho prosím na kolečka.
Asi tak půl centimetru.
Vysvětli mi to víc.
- Dobře, skvěle. Mám začít? - Rozhodně.
Promiň. Předpokládal jsem, že jsi v kuchyni super zručný.
- Tak to ses fakt spletl. - Dobře. Jasně.
Položíš špičku nože a odhadneš půl centimetru.
Tolik příprav jsem už dlouho nedělal.
Když pro mě Cara vaří,
vždycky mě zaskočí, jak skvělé jídlo dokáže připravit
- Je dobrá kuchařka? - Moc dobrá.
Jednou uvařila chilli
a hned mi naložila trochu chilli
a hranolek a tak.
Není hezký přijít domů
a vidět, že má tvoje partnerka všechno připravené?
Panebože. Bylo to báječný.
A taky je dobrý pocit dělat něco od nuly.
- Pokorný. - Podle mě to stačí.
Stačilo by ti to?
Ne, myslím ten lilek.
Stačilo ti sledovat mě?
No, vedeš si skvěle.
Takže jsem dal na celé dno olej
a můj cíl je, abych je dozlatova osmažil.
Připravím si kalábrijské chilli papričky
a ty je prosím nakrájej.
Na pánvi se pak trochu rozpadnou a rozloží.
Rajčata San Marzano.
- Co to přesně dělám? - Jen je drtíme.
A teď naše penne.
Můžeš to tam celé nasypat.
Tohle teď odstavím z plotny.
Trochu ten lilek osolím.
A teď vezmu tyhle úžasné papričky a česnek.
Nádhera.
A zatímco to děláš, přidám trochu sušeného oregana.
- Dáme tam lilek. - Dobře.
Do toho, dej to tam.
Teď to necháme chvíli uležet.
Je to dost sýra?
To rozhodně je dost sýra.
Sýra není nikdy dost.
A ještě připravíme oblohu. Bazalkové listy.
Cara má oblohu ráda. Vždycky říká: „Uvařím večeři.“
„Máš v lahůdkářství bazalku? Jsi...“
Ona vlastně... Když ji nepěstuje na naší zahradě.
- Máš pocit, že je to ta pravá? - Jo.
- Vážně? - Jo.
Vypadáš z toho šťastnější než já.
Protože co je na světě lepší než najít svého člověka?
Najít toho, pro koho chceš být lepší.
- Toho, kdo tě dělá šťastným. - Líbí se mi, jak jsi to řekl.
- „Pro koho chci být lepší.“ - Tak co chceš dělat jinak?
Jsme tu z nějakého důvodu.
Teď je to...
Je to poslouchat a být tam pro ni,
když by se mnou chtěla trávit víc času.
Je to milé, dramatické gesto lásky.
Tohle chtěla?
Tohle byla první věc, kterou řekla,
a pak začala vyjmenovávat spoustu dalších věcí.
Můžeš mi ten seznam dát?
Napíšu ti to, ale měl by ses jí zeptat.
- Abys ji mohl překvapit. - Dobrý nápad.
Hlavně buď kreativní
při vymýšlení způsobů, jak jí to připomenout.
Každý se chce cítit výjimečně. Každý chce být milovaný.
- Výborné. - Páni.
- Vážně ti za to děkuju. - To nestojí za řeč!
Díky.
- Víš, jak se to dělá? - Mám v autě knihu.
Zapíšu si to.
Dobře.
Uvolni se. Posaď se.
- Voní to skvěle. - To je moje vůně.
- Voníš skvěle. - Dělám si srandu. Sundáme tu čepici?
- Prosím. - Dobře.
Prognóza je skvělá.
To je první pozitivní věc.
Ne, je to fakt dobrý. Proč se schováváš v čepici?
Už tu pitomou čapku nechci ani vidět.
Tak jo.
- Chápeš, co říkám? - Ano.
Vydrhneme ti kolena.
- Vážně? - To je spousta mrtvé kůže.
Patty, potřebuju peeling.
Danova kolena vypadají jako parkety
a já prostě nechápu,
proč mají Danova kolena barvu javorového sirupu,
když žádná jiná část jeho těla tuhle barvu nemá.
Jak to, že ti ta mrtvá kůže neodpadne?
Možná potřebuješ vyměnit svou lufu.
Anebo tomu nevěnuješ moc času.
- A tomu se říká peeling? - Ano.
Stačí, když ho budeš používat jednou týdně.
Pojď sem. Umyju ti vlasy.
Cítíš, jak ti do kůže vtírám tenhle olej?
- Ano. - Je to pro pokožku hlavy uklidňující.
Hlavně pro tebe, protože nosíš spoustu čepic.
Takže je to předmytí?
Přesně, je to olej na předmytí.
Víš, co můžeš taky udělat pro Caru?
Můžeš pro ni udělat tohle a trochu jí namasírovat hlavu.
A pak se to třeba rozjede.
Ale olej na předmytí vlasů je jen na vnější použití.
Rozumím.
A je to.
Hydratace pro vlasy.
- Odvozuješ svou hodnotu ze své práce? - Ano.
Jako nebinární zlobivá mrcha nejsem na jedno nebo druhé.
Nemyslím si, že bys musel tolik měnit své priority.
Myslím, že bys měl mít čas jak na Caru, tak na svou práci.
Ale myslím, že je to pro tebe těžké,
protože je tvé sebevědomí hodně propojené s tvou prací.
Ano. To je určitě problém.
Slyšel jsem ji, jak říká: „Přijdeš domů v deset, já chci půl osmé.“
Nemusí to tak být každou noc,
protože jestli to teď tak není vůbec...
No, jsem génius na vyjednávání.
Měl bys říct: „Může to být půl osmé třikrát týdně.“
A ona poví: „Nádhera“ a ty na to: „Skvěle!“
Ne, máš pravdu.
Víš co, pochopit, co pro mě lahůdkářství znamená,
je hledání nového zdroje energie, který samozřejmě zahrnuje Caru.
Musíme ten jazyk lásky rozjet.
Musíme v Danově životě najít nějaký čas,
aby z něj byl muž, jakého Cara potřebuje.
- Na řadě je nos. - Jejda.
Máš dost vosku?
Jo, mám.
Raz, dva, tři.
Jsem vyčerpaný.
Heteráci mě vyčerpali.
Kdo je hezounek?
- Já? - Dan je!
Děkuji.
- Moc si toho vážím. Děkuji. - Panebože. Není zač.
- Připravený na nové já? - Jo.
Dobře. Tady je nový Dan.
Za tři, dva, jedna.
Tady jsi.
- Podívej se na svá kolena. Lepší, ne? - Rozhodně ano. Jo.
Ale co teprv tvářička.
Líbí se mi to.
Vypadáš mnohem uvolněněji a šťastněji.
Jo.
Jen si vezmi tu hodinu pro sebe,
protože když se nestaráš o sebe,
je těžké se starat o ostatní.
A já chci, aby ses staral o Caru.
Za tu chvíli, co jsem ji viděl, ji naprosto žeru. Má úžasnou energii.
Víš, koho ještě zbožňuju a kdo má velkou energii?
Tenhle chlap. A podívej , jak jsi hezkej.
- Díky. - Tak jdeme.
- Jdeme. - Tady máš čepici.
Jestli si ji nasadíš, naprdnu se tak jako nikdy.
Vážně ti to sluší.
Líp ti vynikne hruď.
Děkuji.
4. DEN
SLAST OKAMŽIKU
- Jsi vůbec nervózní? - Trochu.
Jsem nervózní z toho, jak budu dnes večer vařit.
Jsou tady! Je tady.
Jdeme na to. Můžeme?
- Můžeme. - Tak jo.
Panebože! No páni!
Tobě to tak sluší.
- A víš to! - Vypadáš o deset let mladší.
Vypadá to skvěle, Jonny.
Vypadáš báječně, zlato.
Ráno bys na mě byl hrdý.
Vážně? To vidím.
Jo, umyl jsem si kolena žínkou.
Jsi vážně fešák.
- Děkuji. - Připraven?
Páni.
Co ty na to?
Je to jako nebe a dudy.
Vypadá to nádherně.
Tohle je...
Ustupte.
- Já vím! Chci to vidět. - Jo.
Chtěl jsem vytvořit prostor, kde bys mohl mít čas nejen o samotě,
ale i s Carou.
Místo, kde se můžete bavit a stane se z něj domov
a pak nebude lahůdkářství takovým středobodem tvého života,
ale jen zastávka.
Je to nádhera.
Je to tak hezké.
Je to... Jo.
Chci tu trávit čas.
Hej.
Předtím jsi nechtěl.
To ne.
To jste viděli.
Jo, my víme.
- Je to moc útulné. Příjemné. - Chceš vidět víc?
- Ano. - Tak jo.
Páni.
- Že jo? - Jo.
- Páni. - Předtím jsi doma
neměl místo pro hosty, jen postel na mazlení.
- Umíš si to představit tady? - Jo.
- Umíš se mazlit, ne? - Jo.
- Určitě? Nevím, jestli ti věřím. - Ano.
Já nevím. Nechceš mě na ukázku pomazlit?
Ahoj, já jsem Cara.
- Zrovna jdu z práce. - Poslední zkouška.
Panebože!
Jo!
Vážně se umíš mazlit. Fakt silný objetí.
- Chceš vidět víc? - Jo.
Páni.
To je báječné.
- Natřeli jste postel načerno. - Ten strom!
Díky velkému, vysokému stromu vypadá strop velmi vysoký.
A taky lustr.
Ten lustr je krásný.
- Hezký. - To je ono!
Tady ho máme.
Já jsem ani nevěděl , že tu je balkon.
Že jo? Nic na něm nebylo.
Teď je to výjimečné místečko,
kde můžou Cara a Dan být venku a o samotě.
- To je moc hezké. - Jo?
Jo. Je to nádhera.
Tohle je...
- Promiňte. Já... - To nic.
- Trochu... - Trochu užaslý?
Trochu zaskočený, jo.
Když se někam občas zatouláte...
A tady to už je pět nebo šest let,
prostě nevíte nebo nejste schopni
si představit, co se s tím místem dá udělat, aby to vypadalo takhle.
- Jo? - Jo.
Je to prostě... Jo, to je sakra super.
Je to báječné.
A očividně to chce někoho s vašimi schopnostmi,
aby to uviděl a udělal něco pro vyléčení.
Přijde ti, že je to trochu léčivé?
Nevím, jestli bych řekl „léčivé“. Je to...
Víte co...
Jo. Když jsou věci zanícené, je těžké se jich dotknout.
Čím méně zanícené jsou, tím lépe se k nim člověk přiblíží.
Souhlas.
- Jsi nejlepší. - Díky, Bobby.
- Jak se máš? - Jsem v pohodě.
Dobře.
Udělal jsem dlouhý seznam všech věcí, co Cara může cítit
z toho, jak jsem se choval.
To, že se cítí sama nebo je sama, když nechce být.
Kvůli mně se cítí méně důležitá, než by měla.
Je kvůli mně ve stresu, protože se na mě nemůže spolehnout.
Neubližuju jí, protože bych chtěl.
Taky mě to bolí.
Vždycky.
A aby mě to nebolelo, je pro mě nejlepší zůstat v práci.
Práce v obchodě je můj ibuprofen.
- A být v obchodě je moje horká koupel. - Jo.
Vážím si toho, že si to díky tobě víc uvědomuju.
- Jo. - Vážně.
A vidím potenciální cestu k řešení problémů.
Jsi dost výjimečnej chlap
v tom, jak miluješ ostatní a jak jsi vybudoval něco skvělého.
Mám z tebe opravdu radost
i z toho, co se stane a co uděláš.
Můžeš být úspěšným obchodníkem,
aniž bys nevěnoval pozornost ostatním částem svého života.
Tohle je osobní růst.
Teď se může začít měnit.
Vážně ti moc děkuju.
Co se dneska děje?
- Vařím večeři. - Ano!
Víš, jak připravit Pasta alla Norma.
- Že jo? - Jo.
Ale až sem přijdou, musíš mít připravené něco,
čím bys jim představil svůj nový domov.
Napadlo mě udělat bruschettu.
- Dobře. - Jen trochu jinak.
Je s jahodami.
Mám tu krásný italský bochník chleba a bagetu.
- A pokropíš ho... - Trochou olivového oleje.
Trochou olivového oleje. Výborně.
Teď ty dva kousky vezmeš a dáš je rovnou do toustovače.
Máme tu bazalku,
parmezán z tvého lahůdkářství, samozřejmě,
a taky stroužek česneku.
Trochu balsamica pro příjemnou kyselost.
Trochu olivového oleje.
Zamíchej to, prosím.
Je to fakt snadné.
- Takže... - Naučíš mě i chování u stolu?
- Mám na tebe jen týden. - Nevím, jestli...
Možná to není znát, ale opravdu si toho vážím.
- Snažím se. - Pojď ke mně.
Děkuji.
- Tak jo, děcka, jste připravení? - Jo!
Páni, pane!
- Ty kráso! - Paráda.
- Kde je molo? - Můžeš se projít jako na mole!
Vypadáš jako mladý Brendan Fraser.
- Servu z něj ten top.
- Ano! - Nechte ho projít. Jeho molo!
- Promiňte, pane. - To je ono.
Panebože.
V těch kalhotách má super zadek. Má...
Chtěl jsem říct to samé.
Nechci tě objektivizovat, ale není to fajn?
- Nevěděl jsem, že máš zadek. - Omluva přijata.
Dobře, díky.
Co si na sebe vezme dnes?
- Zkusíme i jiný look? - To chci vidět.
Jdeme na to. Děkuji.
- Dobře, děcka. - Ano.
- Připraveni na look na rande? - Jo.
- Dobře. - Těším se!
- Velmi elegantní. - To je ale krasavec!
Jsi tak rozkošný!
Hnědá, protože jsem chtěl zvýraznit barvu
jeho vlasů a očí.
Modrá dokonale doplňuje hnědou.
Parádně ti to sedí.
- Co na to ale poví Cara? - Bude se jí to líbit.
Chci říct
v porovnání s tím, co má už dva roky!
Jak by ne?
Vypadá jako jiný muž.
Zaprvé se usmívá mnohem víc než dřív.
Vypadá jako gentleman.
Vypadá úžasně. Zapalují se mi lýtka.
- Pověz nám o tom týdnu, jaké to bylo. - Nejdřív vám chci poděkovat.
Líbí se mi to. Je to skvělé.
Našli jste můj look.
- Cítím se dobře. - To mě moc těší.
Fyzicky i psychicky.
A taky díky za všechnu tu podporu
mezi konkrétní pomocí.
Našli některé problémy, které si musím uvědomit
a na které mě upozornili
a já se je pokusím napravit,
počínaje dnešním večerem, kdy se já postarám o Caru.
Myslím, že jsi projevil extrémní množství
zranitelnosti, pokory a lásky
a jsi prostě laskavý muž, který si tento týden zcela zasloužil.
Doufám, že si najdeš čas,
abys oslavil svůj pokrok
a to, jaký jsi skvělý chlap.
Cara tu brzy bude. Měli bychom zmizet.
Prostě se na ni vrhni, jasný?
- Děkuji. - Hodně štěstí, příteli.
Není zač, kamaráde.
Jen abys věděl, a tohle je pro tip,
můžeš twerkovat i v obleku.
- Ukaž se, taťko! - Jo!
- Ukaž se, taťko! - Johnny, ty to nevidíš!
NOVÝ DAN
ITALSKÝ HRDINA S HOŘČICÍ
Kdo je to?
To jsem já!
Panebože!
- Panebože! - Dane!
- Tolik ti to sluší. - Panebože!
Cítím se tak divně.
Vypadáš tak...
A vypadáš svěže.
- Panebože! - Dane!
A co ten dům! A ty!
- Já vím. - Ty máš oblek!
Provedu vás tady.
Neuvěřitelné!
Vypadá to tu úchvatně.
Jsem úplně u vytržení.
Jo.
Ne!
Panebože... Já...
Božínku!
Chyť mě tady.
A ty obr...
Všechno vypadá báječně!
- Zabil jsi to. - Zabil jsem to?
Zabil jsem to.
- Stěhujeme se k tobě. - Ke mně?
Tvůj dům je pořád fakt pěkný,
ale rozhodně můžeme někdy zůstat i tady,
když přijdu domů dřív.
Počkej, až uvidíš mou ložnici.
Panebože!
- Danieli, tohle je nóbl. - Jo.
Dámy mají přednost.
Panebože.
Děkuji, Danieli.
Ten výhled! Ach bože.
Je to nádhera.
Doufám, že si tu jen tak posedíte,
dáte si sklenku vína a budete se bavit.
Panebože.
Dobře, kdo chce co?
- Ten česnek na obou stranách... - Tak se to prý dělá.
Moc dobrý. Opravdu vynikající, Dane. Díky.
Tohle je úžasné.
- Na zdraví. - Trochu?
Nikdy jsem neměl tolik lidí v pokoji...
- Jsme na tebe hrdé. Je to neuvěřitelné. - Díky, že jste mě k tomu donutily.
Konečně vidíme všechno, co v tobě je.
- Konečně poznáme tohohle Dana. - No, já...
Ale chceme vám dát čas, abyste si promluvili.
Jo.
Pojď sem.
Mám tě ráda.
Tenhle víkend je to samý objetí.
Nejvíc objetí, co jsme kdy měli.
- Jsem na tebe tak pyšná. - Díky.
Jsme sami!
Budeme mít lilek.
- Udělal jsi lilek jen pro mě? - Ano.
- Na zdraví. - Na zdraví.
- Miluju tě. - Miluju tě.
To je vynikající!
- Je to fakt dobrý! - Jo.
- Tohle je fakt příjemný. - Jo.
A je to skvělý,
ale víš co, chci říct,
upřímně si myslím, že to bude chtít víc práce z mojí strany,
a taky jsem si díky nim uvědomil:
„Jaký myslíš, že to má dopad na Caru?“
Jako třeba chození pozdě.
Nebo že s ní netrávím dost času.
Nejsem tu, když mě potřebuje.
Nechtěl jsem ti ublížit.
- Já vím. - Já vím, že jo.
- Vždycky jsem to věděla. - Já vím.
Budu se snažit být lepší.
Teď umíš vařit těstoviny
a dřív jsi dělal jen rezervace.
- Ani rezervace jsem neuměl. - Ani rezervace jsi neuměl!
Doufám, že jsme tento týden Danovi ukázali,
že život není jenom o práci.
Abys našel štěstí, potřebuješ mít vyvážený život.
Na lepší zítřky.
Myslím, že jsi úžasný, Dane Steine.
Lahůdkářství U Steina. Přejete si?
Zdravím, jo, přemýšlel jsem, jestli nemáte nějaký žhavý klobásy?
Protože mám absťák.
Hledáte žhavý klobásy?
Ahoj, Dane Steine!
To je ale pěkná košile.
Sluší ti to.
Ahoj všichni.
Proč tu nejste? Bojíte se mě?
Já přemýšlel, co tam děláš po páté ty,
a myslím, že bys měl trávit čas s Carou.
Dneska máme rande v osm večer,
ale díky za vaše obavy.
Milujeme tě a jsme rádi, že se ti daří.
- Ahoj, zlato. - Rád jsem tě viděl.
- Děkuji. - Opatruj se.
Budu. Budu se snažit.
Pokusím se v tom pokračovat.
- Je tak milý. - Jo.
Nemáte čas na žehlení košile?
To nic.
Napařte ji, zatímco se sprchujete.
Vidíte? Perfektní.
Promluvíme si o mně?
Všechno o Danu Steinovi.
Dobře, proč jsem o mně nemluvil dřív?
Mluvit o módě?
Včera jsem sledoval módní kanál.
Vážně? Hledáš inspo?
Sakra ne.
Spodní prádlo a...
O spodním prádle nemusíme mluvit.
Nemusíme mluvit o spodním prádle? Proč ne?
Tak si promluvme o něčem, co tě bude zajímat víc, ano?
Copak mě nic z tohohle nezajímá?
Kávu od mých lidí?
Ta je výborná.
Jednu si ale dám. Nesmím víc než jednu,
nebo budu celý den jako na jehlách a strávím ho na záchodě.
Mám se postavit na židli a říct to?
Nebo něco takového?
Já jen...
Jaká byla otázka?
Překlad titulků: Gabriela Vašíčková