НОВИЙ ОРЛЕАН, ЛУЇЗІАНА
Штайн.
На мою думку, Ден буває буркуном.
Я зараз з клієнткою.
Гадаю, він буркотить, щоб налякати людей,
а потім заманює їх добротою.
Ти ж знаєш, що станеш кінозіркою?
Він наш друг Ден.
У всіх нас є друзі, яких ми ненавидимо, так?
Мені подобається думати, що я дуже турботливий,
але нікому цього не кажіть.
Наш герой цього тижня - чоловік на ім'я Ден Штайн.
Він легенда в Новому Орлеані.
Він власник закладу «Гастроном Штайна».
- Люблю заклади! - Гастрономи й заклади.
Заклад відомий із двох причин: через сандвічі та Дена Штайна.
Я керую «Гастрономом Штайна» вже трохи більше 15 років.
Це справді центр громади.
Ми всім раді.
Докучливим і не докучливим.
Він відомий божевільними рекламами.
Думаю, половина Нового Орлеана бачила тухес мого хлопця.
Дене, ти винен мені огірки.
Нічого я не винен.
Усі знають Дена Штайна.
Ми всі приходимо, щоб купити сандвіч і почути крики.
Сказати, що Ден трудоголік, - це нічого не сказати.
Він працює понад 80 годин сім днів на тиждень у своєму закладі.
Магазин - головне.
- Кошерна сіль. - Увесь час.
У нього вже два роки перші серйозні стосунки з дівчиною Карою.
У нього на них вистачає часу?
Я точно полюбила Дена.
Він майже замінив нам батька, але пізно повертається додому.
Він завжди думає про магазин.
Мама дзвонить мені
мінімум двічі на тиждень: Ден не прийшов додому на вечерю,
бо залишився в магазині.
Він підкорив її добротою і турботою,
але Денова понурість і одержимість магазином
спричинили забагато проблем у стосунках.
Тож ці стосунки висять на волосині.
- Це логічно. - Так. Очікувано.
Він настільки зайнятий у магазині, що не встигає переодягнутися й поголитися.
Люди вкладають волосся різними засобами.
А Ден використовує власну слину.
Фу!
Гаряче!
Надіюсь, після того, як почистив зуби.
У нього її забагато? На таке треба багато слини.
- Думаю... - Він використовує свою слину.
- Чому ви говорите так, наче це норма? - Це до біса бридко.
Якось я взяла Дена на свою робочу подію.
Він запізнився
і був в робочому одязі,
тож я подумала: «Я нова директорка на цій роботі,
а ти спізнився і не вбрався».
Він одразу сів на стілець
і заснув.
Це був провал.
Хочу знати, що можу розраховувати на нього і що магазин не переможе.
Реджісе, сіль у списку?
Знаю, у мене токсичні, співзалежні стосунки з магазином.
Будь я Самсоном, магазин був би моїм волоссям.
Деколи я відчуваю розчарування
і думаю: «Це все, що в мене є?
Це все, що я маю робити -
приходити сюди, не жити на повну
без перепочинку?»
Відчуваю, щось треба змінити.
Ми любимо Дена та його магазин,
але ми знаємо, що він заслуговує на час для себе.
Меделін хоче, щоб П'ятірка допомогла зробити Дена гідним для її мами
і допомогла йому припинити співзалежні стосунки з магазином.
Наша місія цього тижня - перетворити Дена з магазину на чоловіка мрії Кари!
- Так! - Так!
Це мило.
ДЕНЬ 1
ВЛИП ЯК МУХА В МЕД
Я хочу їсти.
Закуски.
«Гастроном Штайна». Зачекайте.
Смачно пахне.
Привіт.
Який Ден на вигляд?
- Боже. - Це він?
Так.
Гаразд. У мене є капрезе з порцією прошуто.
Поглянь на цю фоточку.
Мабуть, він харизматичний.
- Це теж він. - Он там.
- Боже мій. - Боже мій. Він - Джордж Костанца.
Можеш вимкнути гучний зв'язок? Я нічого не чую.
Дене.
Не знаю. Повернімося пізніше?
У дитинстві, коли я на когось сильно западав, я ігнорував цю людину,
бо не знав, що робити, і дуже нервувався.
Тож, можливо, це той випадок - Ден Штайн закоханий у нас і нервується.
- Що вам? - Так, сонце. У мене з'явився апетит.
Тут дуже гарно, а в тебе гарні карі очі.
- Мені казали. - Гаразд. Я хочу дещо замовити.
Можна мені бейгл з яйцем і сиром?
- Подвійне яйце. - Знаєш, що ми тут, щоб тобі допомогти?
- Так. - Привіт!
- Допоможете, як зробите замовлення. - Ти привабливий.
Можна мені це печенько, будь ласка?
Хочу прояснити: у нас немає грошей.
Запишу на рахунок.
Сонце, я напишу за це відгук на Yelp.
Це просто топчик.
Чекаю твого відгука на Yelp.
Ден не пройшов би в другу серію «Топмоделі по-американськи».
Він гарний, але не посміхається очима.
Де твоя внутрішня...
Ось так робить Тайра. Ну ж бо, Дене Штайн!
Я не хочу нічого їсти. Лише хочу дізнатися більше про тебе.
Можу постояти на касі, якщо боїшся піти.
- Ні... - Я працював у «Макдональдсі».
- Я вмію. - Дякую.
Ти з Філадельфії. Як опинився тут?
Я був юристом. Тут отримав першу роботу
і залишився, бо мені було комфортно.
Відкриті сім днів?
- Ні. Шість. - Добре.
- Ти тут сім днів на тиждень? - Так.
Ти не можеш залишити їх, бо ти їм потрібен,
чи тобі тут подобається бути?
Мабуть, іноді перше, але переважно друге.
- Гляньте, які квадри. - Ну він дає.
Гарно все облаштував.
Мене цікавить, який у тебе дім.
- Готовий показати нам свій дім? - Так.
- Щоб ви покинули мій магазин. - Ходімо! Так.
- Покажи свій дім. - Скоріше.
Ходімо. Тут так само круто?
Ні.
Ну ось.
- Ого! Гарно! - Величезна кухня.
Так, прекрасно.
Схоже, тут ніхто не живе.
Так, влучне зауваження.
- Ми чули, твоя дівчина сюди не приходить. - Так.
- Ти її запрошуєш? - Ні.
Коли ми хочемо зустрітись у будень,
я йду з роботи в 23 чи 23:30.
- Це зустріч для сексу. - Вона вже в ліжку. Не для сексу.
Ми обнімаємось.
А це вітальня?
У цій кімнаті мало життя.
Вигляд, наче ти щойно переїхав.
- Давно ти тут живеш? - Напевно, років п'ять чи шість.
Я не проводжу тут багато часу.
Ти не проводиш час, бо все ось так,
чи нічого не змінюєш, щоб не бути тут?
Це запитання типу «курка чи яйце».
Ден такий харизматичний -
у магазинівисять картини та фотографії з ним,
а коли заходиш у його будинок, там...
немає харизми.
Тут зверху купа місця.
Тут гарненько!
Скільки ночей у тиждень ти проводиш у Кари, а скільки - тут?
Зараз сім.
Ми спимо в одному ліжку, і все.
Гадаю, вона хоче від стосунків більшого.
- А ти хочеш більшого? - Авжеж.
Це ванна кімната.
Цікаво, що в тебе дві раковини,
але одну не використовують, бо сюди ніхто не приходить.
Саме так.
Привіт!
Привіт.
Ти Кара?
А ти красуня!
Дякую.
- А мене коли обіймеш? - Поцілуй його!
Розкажи нам про Дена.
Боже. Він як загадка.
Я можу знайти того, хто добре одягається,
у кого гарні південні манери,
але не людину з великим серцем,
яка щодня і щомиті думає, як може допомогти іншим,
це закладено в ДНК.
- У нього дуже велике серце. - Так.
Із чим йому потрібна допомога?
Із балансом. І це ще м'яко сказано.
Я незалежна жінка,
але не настільки,
щоб проводити п'ятниці та суботи на самоті, розумієте?
- Іноді я відчуваю майже неповагу. - Він дає торт магазину, а тобі - крихти.
- Так. - Так.
Ти пробував це вирішити? Ви про це говорили? Що з цього вийшло?
Вона мені дещо розповіла, а я намагався поводитися краще.
Я бачу, що Дена виховали правильно.
Він знає, що так поводитись погано.
Що тут щось не так.
Можна в туалет?
- Іди. - Так!
Розглянути ситуацію, а не забити на неї.
О ні, не треба.
Бувайте.
Люблю вас.
Гаразд.
Каже, що не наряджається, а в самого купа краваток.
Боже!
Неслухняний, нечемний Ден.
Джекі! Я маю тобі дещо сказати.
- Добре. - Розвернися.
Хіба це не боляче?
Можна сильніше?
Не бий сильно спочатку.
Добре, можеш трохи сильніше.
Покидьку, це було боляче!
- Слухай, де ми? - Ми на твоїй кухні.
У мене є кухня?
- То ти тут не готуєш? - Ні.
На збір інгредієнтів та приготування йде багато часу.
У вас із Карою є стільки цікавих можливостей, щоб зблизитися,
але ти їх не використовуєш.
І я хочу із цим допомогти.
Ти проводиш багато часу в її будинку.
Пам'ятаєш, коли вона востаннє приходила сюди,
а ти щось готував для неї тут?
- Ні. - Гаразд.
- Отже... - Такого не було.
Хочеш змінити це і спробувати щось інше?
Знаєш, мені боляче, що я до сьогодні про це не задумувався.
- Як розумієш, хочеш покращитися. - Так.
Тільки це ми й можемо зробити.
Хочу сказати, що коли дивлюся тобі в очі,
я бачу брови свого дідуся,
тому я почуваюся як вдома, затишно й комфортно.
- І... Ми підстрижемо. - Вони великі.
- Дякую. - Покажи волосся.
Будь ласка.
Овва. Гарне, густе волосся.
У тебе чудове волосся. Тут є із чим працювати.
Я не акцентуватиму на послідовності засобів і твоєму вигляді.
Мене більше турбують твої почуття.
Для мене краса, догляд за шкірою, волоссям, тілом -
шлях до вивчення стосунків із собою.
Давай трохи наповнимо склянку.
Це все може допомогти тобі наповнити склянку.
Є дуже нудна частина гардеробу: «Що є, те є. Щось знайду вдягнути».
А ще є ось це, і цей одяг класний.
Є речі, в яких будь-хто почуватиметься добре,
але, судячи з усього, ти цього не носиш.
- Саме так. - Це тому, що тобі вже байдуже?
Це тому, що ти виснажений
і думаєш: «Я постійно працюю. Мені пофіг»? Дай мені чесну відповідь.
- Раніше я був охайнішим. - Гаразд.
А при нагоді одягнути стильний одяг,
не те, що мені байдуже, хоч, може, це так...
Я просто менше заморочуюсь.
Я так одягаюся на вечерю,
і знаю, що Кара, мабуть, не хоче цього.
То я маю показати тобі, як зібрати образ?
Чи ти не маєш одягу, який пасує?
Чи що?
Усе, що ти сказав.
Я хочу, щоб ти мав одяг,
який дав би Карі зрозуміти, що вона тобі не байдужа.
- Хіба вона цього не заслуговує? - Так.
Чи ні, не знаю.
Заслуговує, так.
Розкажи мені про своє дитинство.
Гадаю, мені нема чим пишатися.
Знаєш, я був гидким каченям.
Думаєш, це впливає на твоє теперішнє?
Оскільки в мене певною мірою занижена самооцінка,
мене тягне туди, де мені комфортно.
Робота в магазині
дала мені ту впевненість, з якою мені комфортно.
Я чув від людей, які працюють у магазині,
і від Кари - та й склалося таке відчуття -
що тебе вважають або найдивовижнішою людиною,
або мудилом.
Мене це не дуже турбує.
Є достатньо людей, яким я подобаюсь.
Якщо вони не одразу розуміють, який я, то розуміють згодом.
Щось я в це не вірю.
Кажеш, тобі байдуже, що говорять, але водночас маєш низьку самооцінку.
Я не... хочу, щоб думали, що я козел,
але я не...
Я знаю, що достатньо людей думає...
- Зупинімося на початку? - Добре.
«Я не хочу, щоб думали, що я козел».
- Звісно. - Скажи це.
Я не хочу, щоб думали, що я козел.
Половина людей бачить різкого й суворого,
а то й непривітного чоловіка, а інша - милого й люблячого.
Я не вірю, що ці обидва хлопці - ти.
Я вважаю, що один хлопець - це захист, а інший - той, ким ти є насправді.
- Думаю, нам це треба зрозуміти. - Так.
І чому ти хочеш це зрозуміти?
Бо я впевнений, що це допоможе мені вирости.
- Знаєте, що ми зробимо? - Знаю.
- Так. - Чудово.
Ти вмієш тверкати?
- Ні. - Я покажу.
Урок номер один.
Не ламай мій стіл!
- Можеш навіть трохи... - Боже мій.
Поперек, так.
Певен, такого ти не очікував побачити.
- Суть у попереку. - Вилазь сюди.
- Хочете, щоб я тверкав? - Що тобі втрачати?
- Поклади руки сюди. - Ось так.
- Вгору! - Вгору!
Я не бачив такого поганого тверку після Тіни Белчер.
Так!
Яка краса.
Отакої! Ден уміє тверкати.
Так!
Не найкращим чином, але вміє!
- Так! - Ось тут.
- Треба виставити. - «Дай долар!»
Оце тиждень нас чекає.
- Він привабливіший з часом. - Так.
ДЕНЬ 2
НАДОЛУЖИМО ЗГАЯНЕ
Я хочу, щоб Ден постарався і став активним партнером Кари.
Я хочу, щоб він почувався витонченим і вишуканим
для своєї витонченої і вишуканої жінки.
Хочеш бути успішним бізнесменом - чудово,
але не варто занедбувати інші аспекти життя.
Інакше станеш сварливим дідуганом.
Привіт, Дене.
Я хочу облаштувати його дім так, щоб Кара захотіла там переночувати.
Я хочу, щоб вони мали більше спільних сфер життя.
Я хочу, щоб Ден так дбав про Кару, як дбає про свій бізнес.
Мені треба, щоб Ден усвідомив, що Кара оцінить
домашній обід чи вечерю.
Я сподіваюся, Ден зможе розтиснути кулак,
яким тримається за непривітність,
і житиме з надією і любов'ю в серці,
якими зможе поділитися з Карою, а найголовніше - із собою.
Коли Кара запрошує тебе на захід,
ти думаєш: «Я маю гарно вдягнутися»?
Мабуть, це не одразу спадає мені на думку.
Коли ми їхали в Нашвілл, вона сказала:
«Треба виділити вечір, щоб переконатися, що ти взяв потрібні речі».
Я змусив тебе здригнутися?
Тобі 50.
- 49,9. - Добре, під 50.
Як ти дійшов до того, що твоя дівчина каже тобі:
«Не забудь взяти потрібні речі»?
Бо я раніше ніколи не їздив кудись із дівчиною,
лише зустрічався...
Гаразд, слухай. Приходиш ти на захід.
- Кара заходить, вона приголомшлива. - Так, саме так.
А ти стоїш там такий...
Так, десь так воно і є.
Але таке було раз.
Хіба тебе цей момент не навчив,
що не можна знову цього допустити?
На жаль, це відчуття проходить.
Можливо, у майбутньому тобі треба казати собі:
«Я маю краще старатися для неї».
Мої стосунки не такі глибокі.
Це мій шанс, розумієш. У п'ятдесят.
Бізнес не буває успішним без планування.
Стався до неї, як ще до одного проєкту.
Хотів успішний магазин - отримав.
Якщо хочеш успіху в стосунках, ти знаєш, як цього досягнути.
Ясно. Так, твоя правда.
Я хочу, щоб Ден усвідомив,
що має бути активним учасником цих стосунків.
Ти готовий приміряти все, що я хочу?
- Так. - У мене чудовий кроп-топ.
- Ти в ньому будеш бомбезним. - Гаразд.
Мені треба, щоб він трохи постарався для Кари,
і це змінить її ставлення та їхні стосунки.
- Покажешся? - Так.
Хочеш, щоб я одягнув бейсболку?
Точно ніякої бейсболки. У тебе таке гарне волосся.
- Дякую. - А ти його приховував.
Мені подобається. Мені пасує.
Може, колір міг би бути трохи виразнішим.
Хочеш щось яскравіше?
Раніше я носив усе класичне і просте,
а краватки...
Виділялися.
Я закатав рукави, але... Це...
Навчиш мене правильно це робити?
Та звісно. Усе дуже просто.
Просто загортаємо тричі й отримуємо акуратний вигляд.
Вигляд, наче старався гарно одягнутись.
Я хотів знайти не зовсім спортивне взуття, яке ти міг би взути на вечерю,
щоб Кара подумала: «Доклав зусиль. Продумав образ».
- «Доклав зусиль»! - Так!
Мені подобається це взуття.
У тебе посмішка на обличчі, вона теж доповнює образ.
Учора ти був не таким.
Згоден.
Чудово. Добре.
Наступний образ уже готовий. Іди одягни.
- А поки все супер. - Гаразд.
- Так. - Дякую.
Ти в нормі?
Ні, я не в нормі.
- Мені подобається. - Гарячий.
Клас. Мені подобається синій.
Я бачив цей колір, твій піджак був подібного кольору,
і я сподіваюся, він личитиме до волосся.
Це дуже витончено, але й досить повсякденно.
Джинсова сорочка.
Якщо зняти піджак, вигляд буде доречний, але більш розслаблений.
Я ніколи не носив сорочок, які...
- Туніки. - Як це називається? Туніка?
- Сорочка-туніка. - Ясно.
З деталями вона цікавіша, ніж звичайна сорочка з шамбре.
Вона дуже пасує таким чоловікам, як ти,
а саме - успішним та витонченим.
Ми зробили її повсякденною,
щоб не було схоже, ніби ти одягаєшся як тато.
Це смішно, бо, мабуть, зараз
я у віці мого тата, коли я його так сприймав, тож...
Він так само стильно одягався?
Я промовчу.
Отже, ні.
По тому, як Ден себе подає, зрозуміло, що він знає, який він гарний.
Відколи ми познайомилися,
він ні разу не стояв так,
як має стояти успішна людина.
І зараз я вперше бачу, яким він може стати.
- Дякую за відвертість. Ти чарівний! - Старався бути чарівним.
ОФІС ФЕЄРИЧНОЇ П'ЯТІРКИ НОВИЙ ОРЛЕАН
- Привіт. - Привіт!
- Певно, ти Меделін. - Так.
- Привіт. - Кетрін.
- Привіт. - Як справи?
- Добре. - Дякую, що прийшли. Проходьте.
Я покликав вас обох сюди, щоб дізнатися більше про Дена.
Коли ми познайомилися,
я зрозумів, що Ден може бути козлом.
- Так. - І...
Це правда.
Але, з іншого боку, усі кажуть, що він класний.
Так.
І я маю зрозуміти, чи це його поведінка для магазину,
чи це впливає на його життя і стосунки з друзями, родиною, мамою?
Думаю, ми можемо сказати,
що за ці роки у нас були важкі періоди з Деном.
Тож це те, що проявляється і вдома.
Навряд чи Ден розуміє, як його буркотливість впливає на його життя.
Тож немає кращих людей, які могли б його пробудити,
ніж його номінаторки, доньки Кари.
- Привіт. - Гей!
Ви бачитеся вперше.
Дуже важливо, щоб Ден це почув,
бо він думає, що в його особистому житті все добре.
Тож мене б тут не було, якби я не була за Дена.
Але перший рік
я не дуже підтримувала ваші стосунки.
Ясно.
Ти знав, що вона так почувалася?
Ні.
- Не знав? - Ні.
Як покращити його стосунки з вашою мамою?
Я б сказала йому бути справжнішим.
- Так. - Надійним.
Вона не знає, чи зустрічається з Деном з магазину, чи з хлопцем.
Це щодня по-іншому.
Так.
Думаю, вона хотіла б, щоб у неї був хтось, із ким вона могла б бути вразливішою.
Не думаю, що він багато знає про її життя.
Він не бере в ньому участі.
Зрозуміло.
Приходить в 22:00 - вона вже спить.
На жаль, вони не можуть зблизитися,
коли зустрічаються мимохідь.
Зрозумів. Це допомогло. Я придумав маленьку гру!
Я придумав запитання про твою даму.
Ти готовий пограти в цю гру?
Які Карині улюблені цукерки?
Я не маю відповіді на це запитання.
- Червона кулька. - Так.
Це для наочності, щоб ти побачив, що ти про неї знаєш і чого не знаєш.
Це не допоможе мені з самооцінкою.
Як Кара любить пити чай чи каву?
Чай, а не каву. П'є його з великою кількістю молока.
- Так! - Бум. Зараховано.
- Так, дівчата? - Правильно!
Може, почнемо їх розпитувати?
Саме так.
Яка її найцінніша річ?
Її картини?
- Її ведмедик! - Ти знаєш, що на ліжку є ведмедик?
Так. Я.
Хто з братів і сестер найближчий?
- Дай червону кульку. - Гаразд.
Якою була її перша робота?
Що вона завжди хотіла зробити, але не зробила?
Що вона вважає своєю найбільшою силою?
Чим в собі вона пишається найбільше?
Вона пишається тим, що змогла забезпечити сім'ю.
- Так. - Точно.
Так. Краще б ми не сказали.
Яка її мова кохання?
Час разом.
Це ти знаєш. Молодець.
Ще й як.
Я мало проводжу з нею часу.
Ден бачить, що йому треба приділяти Карі більше уваги.
Він забагато часу проводить в магазині й пізно приходить.
Думаю, їй потрібен хтось, хто буде поруч.
Це те, чого хочуть усі.
Ми з мамою часто говоримо про те,
як важливо насолоджуватися дрібницями.
Вона хоче триматися за руки. Дивитися фільми.
- Робити дрібниці. - Вона бачить, що в тебе є потенціал.
- Так. - Інакше б їй було пофіг.
Знаю.
Вони хочуть, щоб ти виграв,
але, щоб почалися зміни, ти маєш дещо визнати.
- Це потребує зусиль. - Так.
- Ти до цього готовий? - Так. Почуваюся жахливо.
Це був шанс для Дена усвідомити, що йому треба більше працювати над собою,
щоб його стосунки процвітали.
Неприємно дізнатися, що образив людей і маєш щось змінити.
Для змін треба зусилля.
Я хочу, щоб ти пішов додому і записав,
як негативно впливаєш на людей
і як можеш бути кращим для них.
Нарешті він уторопав.
Він готовий до змін.
Бувай, Деніелю.
- Ми любимо тебе. Уболіваємо за тебе. - Дякую.
У тебе, по суті, чудовий дім.
Але найбільше в очі впадає, що це не те місце, де ти живеш, так?
Правильно.
Але я хочу, щоб ти почав про це більше думати,
бо мені здається, що це те місце у твоєму житті,
де ти ще не подорослішав.
Твоя правда. Так.
Я хотів узяти Дена на шопінг, щоб він зрозумів,
що в його домі немає відчуття дому.
Якщо хоче вивести стосунки з Карою на новий рівень,
йому треба стати сформованим і відповідальним дорослим.
А зараз він не такий.
У мене вдома мало всього.
Я нічим не пишаюся, і я радий, що ти мені допомагаєш,
бо я подивився на ці речі й трохи розгубився.
Повертатися в дім, в який не вкладено жодних зусиль, -
погане відчуття.
Можна поставити на балконі два таких стільця,
щоб ви з Карою могли прийти додому
і насолодитися одне одним.
Гарні стільці.
- Цей стіл теж крутий. - Скажи?
- Так. - Знав, що заціниш.
- Трохи нагадує твій магазин. - Так.
Давно він у тебе?
- 15 років. - Ага.
- А раніше був юристом? - Так.
Чому ти вирішив піти із цієї сфери?
Батько хотів, щоб я став адвокатом, а я хотів зробити батька щасливим.
А потім одного літа я пройшов приватну практику,
мені це не сподобалося,
вони хотіли запропонувати мені роботу,
а я під час інтерв'ю сказав: «Мені тут не подобається».
Роботи я не отримав, а мій батько розлютився.
Брат - уролог у клініці Клівленда.
- Батько пишається ним. - Тобою теж має пишатися.
Він... Не знаю, чи він так само пишається, але...
Він мене не ненавидить.
Думаю, у мене проблема з самооцінкою,
і ця проблема вилилася в мою надмірну відданість роботі.
Ти не шукав когось,
кому міг би передати деякі обов'язки,
щоб, може, більше зосередитися на стосунках?
Цілеспрямовано не шукав.
Я це бачу так:
ти можеш залишити роботу за стійкою
і ту, якою займаєшся ввечері.
Так.
Так, це один тип роботи - обслуговування клієнтів.
Я міг би робити інше.
Я розумію Дена.
Я теж роками був власником магазинів. Працював там сім днів на тиждень
і втратив пристрасть до всього іншого.
Врешті-решт я почав розуміти, що це впливає не лише на мій шлюб,
а й на дружбу.
Тоді я зробив крок назад.
Думаєш, це зробить твій дім не таким несерйозним,
а схожим на дім дорослого й успішного бізнесмена, як ти,
допоможе в житті й стосунках?
Так. Думаю, було б непогано
прийти в місце, де я б подумав: «Чорт, це круто».
- Так? - Так.
ДЕНЬ 3
МИ ТОБІ ДОПОМОЖЕМО
Я говорив із Карою,
хотів дізнатися, що вона найбільше любить,
і вона відповіла: «Pasta alla Norma».
Я хочу зробити щось незвичне
та кардинально нове для Кари.
Так, це чудово, бо... Так, а я готую баклажани.
- І це несподівано, так? - Авжеж.
Якщо не любите баклажани, спробуйте соус Норма.
Це, по суті, хрусткі баклажани в дуже простому томатному соусі.
Це чудова вегетаріанська страва. Вона ситна, свіжа,
і, що найважливіше, Кара її обожнює.
Я приніс чудові інгредієнти - усе з твого магазину.
Добре.
Я не забув, що в тебе стільки продуктів і ресурсів
у магазині, щоб приготувати чудову страву вдома.
Я хочу заохотити тебе до цього.
Почнімо з баклажанів.
Попрошу розрізати їх на кружальця.
- Мабуть, сантиметрові. - Поясни, що це означає.
- Добре. Хочеш, щоб я почав? - Авжеж.
Вибач. Я припустив, що ти майстер на кухні.
- Ти помилився. - Добре. Зрозумів.
Можеш вести кінчиком ножа, відрізати по сантиметру.
Я вже давно не робив стільки підготувань.
Коли Кара готує для мене,
мене шокує, які чудові страви в неї виходять.
- Вона смачно готує? - Дуже.
О, вона недавно зробила чилі,
дала мені до нього чипсів і всілякого такого.
Хіба не приємно, коли приходиш, а твоя половинка для тебе приготувала.
Боже мій. Це було чудово.
А ще приємно, коли готуєш щось з нуля.
- Скромно. - Здається, досить.
З тебе досить?
Ні, я про баклажани.
Уже не можеш на це дивитися?
У тебе чудово виходить.
Я змастив всю поверхню олією,
і моя мета - довести їх до золотистого кольору.
Дістану трохи калабрійського чилі.
Поріж, будь ласка.
Вони ще трохи розваляться в каструлі.
Томати Сан-Марцано.
- Що мені робити? - Просто порозривай.
Ось твої чудові пенне.
Можеш усі туди кинути.
Зніму баклажани з вогню.
Злегка їх посолю.
Візьму цей чудовий часник і перець чилі.
Краса.
Поки ти це робиш, додам трохи сушеного орегано.
- Покладемо туди баклажани. - Гаразд.
Кидай їх сюди.
Дамо їм постояти хвилинку.
Достатньо сиру?
Цього вже точно досить.
Забагато не буває.
А тепер прикрасимо. Візьмемо трохи базиліку.
Кара любить прикрашати. Завжди каже: «Я готую вечерю.
У тебе в магазині є базилік? Ти...»
Взагалі-то вона... Коли не вирощує його в нашому саду.
- Думаєш, вона та сама? - Так.
- Справді? - Так.
Ти цьому радієш більше мене.
Що може бути краще, ніж знайти свою людину?
Знайти людину, яка змусить тебе бути кращим.
- Яка робить щасливим. - Класно ти це сказав.
- Змушує бути кращим. - Що ти хочеш зробити інакше?
Ми тут не просто так.
Ну, зараз...
Знаєш, я маю бути з нею,
вона хоче, щоб я проводив з нею більше часу.
Це приємний, навіть драматичний прояв кохання.
Вона цього хотіла?
Це перше, що вона сказала, а потім почала перераховувати ще купу всього.
Можна мені цей список?
Можу записати тобі, але ти маєш запитати її.
- Щоб здивувати її. - Слушна думка.
Не забудь творчо підійти до того, щоб нагадати їй про це.
Усі хочуть почуватися особливими, коханими.
- Смакота. - Ого.
- Я дуже вдячний, що ти це робиш. - А як інакше!
Дякую.
- Зможеш приготувати? - У машині є записник.
Я все запишу.
Добре.
Розслабся. Сідай.
- Тут чудово пахне. - Власне, це від мене.
- Чудово пахнеш. - Жартую. Я зніму бейсболку?
- Знімай. - Добре.
Прогноз чудовий.
Це перша позитивна річ.
Воно дуже гарне. Чому ти його ховаєш?
Не хочу бачити ту кляту бейсболку.
Гаразд.
- Зрозумів? - Так.
Поскрабуємо тобі коліна.
- Серйозно? - Там купа мертвої шкіри.
Петті, мені потрібен скраб.
Коліна Дена - кольору дерев'яної підлоги,
і я просто не розумію,
чому коліна Дена кольору кленового сиропу,
коли жодна інша частина його тіла не цього кольору.
Чому ця мертва шкіра сама не відпадає?
Можливо, тобі треба змінити мочалку.
Або ти просто приділяєш цьому мало часу.
- Це називається скраб? - Так.
Користуватимешся раз на тиждень - він усе зніме.
Іди сюди. Помию тобі волосся.
Відчуваєш, як я втираю тобі олію в шкіру?
- Так. - Вона заспокоює шкіру голови.
Тобі тим більше, ти часто в кепках.
Її наносять перед миттям?
Саме так, перед миттям.
Знаєш, що ти можеш зробити для Кари?
Можна зробити це для неї, зробити їй масаж голови.
А потім можете порозважатися.
Але ця олія лише для зовнішнього використання.
Зрозуміло.
Ось так.
Зволожувач для волосся.
Робота має прямий вплив на твою самооцінку?
- Так. - Я, як небінарне стерво,
не люблю зосереджуватись на чомусь одному.
Не думаю, що треба сильно змінювати пріоритети.
Тобі треба звільнити місце і для Кари, і для роботи.
Гадаю, тобі важко це робити,
бо робота сильно впливає на твою самооцінку.
Так. Це точно проблема.
Чув, вона казала, що ти приходиш додому о 22:00, а вона хоче, щоб о 19:30.
Не обов'язково щовечора. Ти зараз жодного вечора так не приходиш.
Бач, я геній перемовин.
Скажеш: «Приходитиму о 19:30 тричі на тиждень», -
а вона така: «Це було б класно». А ти: «Чудово!».
Так, твоя правда.
Знаєш, зрозумівши, що для мене магазин,
я маю знайти інше джерело енергії, яким, очевидно, є Кара.
Нам потрібна ця мова кохання.
Треба знайти час у житті Дена,
щоб Ден був тим, ким його хочете бачити Кара.
Тепер ніс.
Вистачить воску?
Так.
Один, два, три.
Я виснажений.
Мене виснажили гетеросексуали.
Хто такий гарнюня?
- Я? - Ден!
Дякую.
- Я це дуже ціную. Дякую. - Боже мій. Прошу.
- Готовий до нового себе? - Так.
Гаразд. Ось новий Ден.
На три, два, один.
Ось і ти.
- Поглянь на коліна. Гарніші, правда? - Авжеж. Так.
Глянь на своє личко.
- Гарно. - Тепер значно спокійніший і щасливіший.
Так.
Виділяй годину для себе,
бо коли не дбаєш про себе,
важко дбати про іншу людину.
Я хочу, щоб ти дбав про Кару.
Ми мало спілкувалися, але я її обожнюю. Її енергія неймовірна.
Знаєш, кого ще я обожнюю?
Цього хлопця. І поглянь, який ти гарний.
- Дякую.
- Ходімо. - Ось твоя бейсболка.
Якщо надінеш її зараз, побачиш, яким звіром я можу бути.
Але ж ти красунчик.
Груди виставив уперед.
Дякую.
ДЕНЬ 4
СМАКУЙ МОМЕНТ
- Нервуєшся? - Трохи.
Я нервуюсь через те, як виглядатиму, готуючи вечерю.
Вони тут! Він тут.
Зробімо це. Готовий?
- Готовий. - Гаразд.
Боже мій! Який ти!
Ти такий гарний.
- І ти це знаєш! - На десять років помолодшав.
Класний вигляд, Джонні.
Чудовий вигляд, сонце.
Ти б пишався мною вранці в душі.
Пишався б? Я бачу.
Так, я мив коліна мочалкою.
Ти такий гарний.
- Дякую. - Готовий?
Овва.
Що скажеш?
Це небо і земля.
Дуже гарно.
Це...
Розійдіться.
- Я знаю! Хочу побачити. - Так.
Я хотів створити простір, де можна проводити час не лише на самоті,
а й з Карою.
Місце, де можна розважатися, що стане домом,
щоб магазин не був центральним місцем у житті,
а лише зупинкою.
Тут класно.
Дуже гарно.
Це... Так. Я хочу проводити тут час.
Раніше не хотів.
О ні.
- Ти бачив, що було до. - Зрозуміли.
- Тут тепло, затишно. - Готовий побачити більше?
- Так. - Добре.
- Правда? - Ага.
- Ого. - Раніше в тебе
ніде було розважатися, ніде обійматися, окрім ліжка.
- Уявляєш, як ти тут обіймаєшся? - Авжеж.
- Ти ж умієш обійматися? - О так.
- Точно? Я тобі не дуже вірю. - Так.
Не вірю. Обіймеш мене, щоб показати?
Привіт, я Кара.
- Щойно з роботи. - Останній тест.
Боже мій!
Так!
Насправді ти добре обіймаєшся. Міцні обійми.
- Готовий побачити більше? - Так.
Овва.
Краса.
- Ти пофарбував ліжко в чорний. - Дерево!
Велике, високе дерево візуально робить стелю дуже високою.
А ще ця люстра.
Люстра прекрасна.
- Чудово. - Ось так!
Ось він.
Я не знав, що тут є балкон.
Так? На ньому нічого не було.
Тепер це особливе містечко
для Кари й Дена, де можна побути на самоті.
- Це так гарно. - Так?
Краса неймовірна.
Це...
- Вибачте... - Нічого.
- Трохи... - Трохи в захваті?
Трохи шокований, так.
Коли заходиш у місце, де прожив...
Прожив тут п'ять чи шість років,
ти просто не знаєш, чи здатен зробити те,
що можна було зробити з цим місцем, щоб воно було ось таким.
- Так? - Так.
Просто... Так, це справді неймовірно.
Це чудово.
І, звісно, потрібен хтось із твоїми навичками,
щоб побачити це й зцілити.
Відчуваєш, що це тебе зцілює?
Не знаю, чи слово «зцілити» підходить. Знаєш, це...
Розумієш...
Коли щось болить, важко підступитися.
А коли болить менше, тоді легше.
Згоден.
- Ти найкращий. - Дякую, Боббі.
- Як почуваєшся? - Добре.
Добре.
Я склав великий список усіх проблем, з якими може зіткнутись Кара,
через те, як я тут поводжусь.
Змушую почуватися... або бути самотньою, коли вона не хоче.
Змушую її почуватися менш важливою.
Підвищую стрес, бо на мене не можна покластись.
Я не завдаю їй болю навмисно. Мені теж боляче.
Завжди.
А щоб мені не було боляче, я маю займатися своєю справою.
Робота в магазині - мій ібупрофен.
- Магазин, як моя гаряча ванна. - Так.
Дякую, що ти змусив мене над цим замислитись.
- Ага. - Так.
І я бачу потенційний шлях до вирішення проблем.
Ти надзвичайно винятковий чоловік,
який любить інших і створює щось чудове.
Я дуже радий за тебе, за те, що станеться і за твої кроки.
Можна бути успішним бізнесменом,
не занедбуючи інші сфери свого життя.
Саме тут відбувається ріст.
Тепер він може змінитися.
Я правда тобі дуже вдячний.
Що сьогодні станеться?
- Я приготую вечерю. - Так!
Ти знаєш, як приготувати Pasta alla Norma.
- Так? - Так.
Їм треба щось перекусити, коли приїдуть,
поки знайомитимуться з новим домом.
Гадаю, ми зробимо брускети.
- Гаразд. - Трохи інакше.
Тут є полуниця.
Гарний італійський хліб і багет.
- А ти поллєш... - ...злегка оливковою олією.
Злегка оливковою олією. Чудово.
Тепер візьми ці два шматочки й поклади їх у той тостер.
У нас є базилік,
пармезан із твого магазину, звісно,
і зубчик часнику.
Трохи бальзаміку для кислинки.
Трохи оливкової олії.
Розмішай, будь ласка.
Куди вже простіше?
- Отже... - Навчиш мене, як поводитися за столом?
- У мене з тобою лише тиждень. - Не знаю, чи ти...
Мабуть, по мені не помітно, але я це дуже ціную.
- Я намагаюся. - Ходи обійму.
Дякую.
- Гаразд, діти, ви готові? - Так!
Ого, містере.
- Чорт! - Клас.
- Де подіум? - Покажеш нам моду!
Ти нагадуєш молодого Брендана Фрейзера.
- Хочу зняти сорочку.
- Так! - Нехай пройде. Його подіум!
- Вибачте. - Ось так.
Боже.
Штани підкреслюють дупу. Наче він...
Я хотів сказати те саме.
Вибач, але хіба ти не красень?
- Не знав, що маєш дупу. - Вибачив.
Гаразд, дякую.
Що на вечір одягне?
- Спробуємо інші образи? - Я хочу це побачити.
Зробімо це. Дякую.
- Гаразд, діти. - Так.
- Готові? - Авжеж.
- Добре. - Не дочекаюсь!
- Дуже привабливий. - Який красень!
Ти такий милий!
Коричневий, бо я хотів показати прекрасний колір його волосся та очей.
Синій ідеально доповнює коричневий.
Тобі дуже пасує.
- Як гадаєш, що Кара подумає? - Їй сподобається.
Це не до порівняння з тим, що вона бачила за ці два роки!
Що вона може подумати?
Він наче інша людина.
Насамперед він частіше посміхається.
Він схожий на джентльмена.
Просто неймовірний. У мене кров завирувала.
- Розкажи про цей тиждень. Як тобі? - Спершу подякую.
Я в захваті. Це чудово.
Ти знайшов мій образ.
- Мені комфортно. - Це мене дуже радує.
Фізично і психічно.
А ще дякую всім за мотиваційні розмови в проміжках між конкретною допомогою.
Вони порушили деякі проблеми, про які я маю знати,
і тепер, коли я дізнався про них,
я спробую це виправити,
починаючи з сьогоднішнього вечора, коли я зустрінуся з Карою.
На мою думку, ти продемонстрував надзвичайну
вразливість, покірність і любов.
Ти хороший і заслужив усе, що трапилося цього тижня.
Сподіваюся, ти виділиш трохи часу, щоб відсвяткувати те, як далеко ти зайшов,
і яка ти класна людина.
Кара скоро прийде. Треба звалювати.
Відірвіться з нею на повну, добре?
- Дякую. - Щасти тобі, друже.
Будь ласка, друже.
До речі, професійна порада - у костюмі теж можна тверкати.
- Покажи клас! - Так!
- Покажи, татку! - Джонні, ти все пропустив!
НОВИЙ ДЕН
ІТАЛІЙСЬКИЙ ГЕРОЙ З ГІРЧИЦЕЮ
Хто там?
Це я!
Боже мій!
- Боже мій! - Дене!
- Ти такий гарний. - Боже мій!
Це так дивно.
Ти такий...
Ти такий свіжий.
- Боже мій! - Дене!
Який у тебе дім! А ти який!
- Знаю. - А який костюм!
Давайте я вам усе покажу.
Неймовірно!
Усе просто шикарне.
Я дуже приголомшена.
Ага.
Ні!
Боже. Я...
Боже мій!
Я буду тут.
О, фото...
Усе таке красиве!
- Ти відпадний. - Я відпадний?
Я відпадний.
- Переїжджаємо до тебе. - До мене?
У тебе все ще дуже гарний будинок, але можемо деколи приходити сюди,
коли приходитиму додому раніше.
Це ви ще не бачили мою спальню.
Боже!
- Деніелю, вона шикарна. - Так.
Дами вперед.
Боже мій.
Дякую, Деніелю.
Краєвид! Боже.
Яка краса.
Сподіваюся, ви сидітимете тут
за келихом вина і насолоджуватиметесь одне одним.
Боже мій.
Гаразд, хто що буде?
- Натерті з обох боків часником... - Мене так навчили.
Дуже добре. Смакота, Дене. Дякую тобі.
Смакота неймовірна.
- Будьмо. - Так?
У мене ніколи не було стількох людей...
- Ми пишаємося тобою. Це неймовірно. - Дякую, що змусили мене це зробити.
Ми нарешті бачимо все, що ти приховував у собі.
- Нарешті знайомимося з тим Деном. - Ну...
Але ми дамо вам час поговорити.
Так.
Ходи сюди.
Я кохаю тебе.
У ці вихідні багато обіймів.
Найбільше за весь час.
- Я так пишаюся тобою. - Дякую.
Ми самі!
Їстимемо баклажани.
- То ти приготував їх лише для мене? - Так.
- Будьмо. - Будьмо.
- Кохаю тебе. - А я тебе.
Яка смакота!
- Це дуже смачно! - Ага.
- Це все дуже мило. - Так.
Це чудово,
але, знаєш...
Я, чесно кажучи, вважаю, що маю добряче попрацювати.
Вони змусили мене усвідомити.
«Як гадаєш, як це впливає на Кару?
Усі ці пізні повернення додому.
Ти не приділяєш їй достатньо уваги.
Не підтримуєш, коли їй треба».
Я не хочу тебе кривдити.
- Я знаю. - Я знаю.
- Я завжди це знала. - Я знаю.
Я спробую стати кращим.
Тепер умієш готувати пасту, а раніше вмів лише столики бронювати.
- Я і того не вмів. - Ти навіть не міг забронювати столик!
Сподіваюся, цього тижня ми показали Дену,
що в житті є речі важливіші за роботу.
Щоб віднайти щастя, треба жити різностороннім життям.
Вип'ємо за те, щоб стати кращими.
Ти неймовірний, Дене Штайн.
«Гастроном Штайна». Чим вам допомогти?
Добридень. Скажіть, у вас є гарячі сосиски?
Бо я повернувся ні з чим.
Шукаєте гарячі сосиски?
Привіт, Дене Штайн!
Яка гарна сорочка.
Який ти гарний.
Усім привіт.
Чому ви не тут? Боїтесь мене?
Краще скажи, чому ти досі там, бо вже п'ята
і тобі варто проводити час з Карою.
У мене сьогодні побачення з нею о 20:00,
але я вдячний за турботу.
Ми любимо тебе і раді, що все добре.
- Бувай. - Раді тебе бачити.
- Дякую. - Бережи себе.
Буду. Я спробую.
Намагатимусь це робити.
- Він такий милий. - Так.
ПОРАДИ ВІД П'ЯТІРКИ
Нема часу прасувати сорочку?
Не хвилюйтеся.
Відпарте її в душі.
Бачите? Ідеально.
- Поговоримо про мене? - Усе про Дена Штайна.
Добре, чому я раніше не говорив про себе?
Поговоримо про моду?
Я вчора дивився модний канал.
Справді? Шукаєш натхнення?
Ще чого.
Нижня білизна...
Не треба говорити про білизну.
Ми не говоримо про білизну? Чому ні?
Поговорімо про те, що тобі цікаво.
Хіба мені були не цікаві інші речі?
Кава від моїх барист?
Дуже смачна.
Але я п'ю лише одну. Більше не можна, інакше весь день хвилюватимусь і какатиму.
Мені встати на стілець і повторити? Чи щось таке?
Я просто...
Яке було запитання?
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова