Vi harmoniserer som en bil. Klar?
- Det var en god vibrato, Karamo. - Tak.
Ved du, hvad de siger om folk med god vibrato?
Hvad?
Bobby, du ser så smuk ud i dag, selv med det ansigt.
Din hud ser fin ud.
Det gør du virkelig. Du ser godt ud.
Ja.
Vores helt i denne uge er Mary Henderson-Uloho.
Hun er 65 år og ejer Sister Hearts-genbrugsbutikken i Arabi.
- Jeg elsker genbrugsbutikker! - Ja.
Folk kan intet sige.
Intet.
For jeg gjorde det.
Sister Hearts er også et jobprogram,
som Mary startede for at ansætte tidligere indsatte.
Fængsel eller ej, jeg gjorde det.
De er fine.
På en ferie i New Orleans for over 20 år siden
blev Mary anholdt og vendte aldrig hjem til Dayton, Ohio.
Jeg sad i fængsel i 12 og et halvt år,
og jeg fik 12 og et halvt års prøvetid
for forhindring af rettens gang.
Jeg mødte en fyr.
Vi morede os, da politiet stoppede os.
De ville have, at jeg løj om manden.
Jeg talte ikke. Jeg nægtede.
Mary blev dømt her i New Orleans,
hvor hun tilbragte størstedelen af sit voksenliv
og efterlod sine syv børn.
Jeg måtte skære den del af min hjerne ud
og lægge den i en kasse og forsegle den,
så jeg kunne fokusere på at overleve i fængslet.
I løbet af sin afsoning mistede Mary ikke kun sin selvtillid,
men gik også glip af at se sine syv børn vokse op,
og det tærede på Marys sind.
Forståeligt.
Fængslet dehumaniserede, desensibiliserede og demoraliserede mig.
Der sker noget med hjernen i fængslet.
Man kan ikke afsone derinde, hvis ens sind er udenfor.
Hvorfor er det så svært for mig
at være mor for mine børn,
når de er min verden, og jeg elsker dem højt?
Marys børn beundrer hende stadig og ser hende endda som en helt.
Mary har svært ved at se sin værdi som menneske
og især som mor.
Nej!
Jeg tager det.
Tak.
Mary blev nomineret af sin ven, Anthony.
De mødtes gennem Sister Hearts.
Hun bruger meget tid på at hjælpe folk med at løse fængselsstraumer,
men ingen hjælper hende med hendes problemer.
Hun arbejder konstant, men hun bruger al sin tid på
at forbedre livskvaliteten for andre mennesker.
Og sådan undgår hun
at forbedre sin egen livskvalitet.
Mary ved ikke, hvem hun er uden for programmet.
Hun har forsømt sig selv meget.
Hun har voksne børn, som hun undgår,
og jeg tror, hun skal være der, før mere tid bliver spildt.
Mary er officielt en fri kvinde,
men hun er fanget et sted, hvor hendes krop er fri,
men hjertet og sindet stadig afsoner.
Det er hjerteskærende.
Jeg repræsenterer stadig fængslet.
Og jeg vil ikke repræsentere fængslet længere.
Jeg er ikke længere prøveløsladt.
Jeg er helt fri.
Jeg vil forandre mig.
Jeg ved bare ikke hvordan.
Vores mission er at hjælpe denne Sister Heart med at befri sin sjæl!
Ja!
Ja, Mary!
DAG 1
AL DENNE FRIHED,
MEN JEG FØLER MIG STADIG LÅST INDE.
- Ej, hvor fint! - Ja.
Det er lyserødt!
Tan, har du kreditkortet med?
- Ja, altid. - Okay.
- Hej. - Jeg elsker det.
- Mary! - Hej, Mary.
Se lige jer!
Hvordan går det, smukke kvinde?
Mary minder om min tante. Man får lyst til at få et kram.
- De er fantastiske. - Se dem! Åh gud!
- Du må prøve dem senere. - Okay.
Man føler bare kærligheden.
- Det er Anthony. - Hej.
- Rart at møde dig. - Udnævner.
Fortæl os, hvad forretningen gør for kvarteret.
Når folk kommer hjem fra fængslet og ikke kan finde jobs,
så har de et job her, fordi det er skabt specifikt til dem.
Anthony var hjemløs, som jeg har været.
Han sad inde i 18 år. Han var helt nede.
Et år senere driver han forretningen og støtter mig.
Alt ved mit liv er helt anderledes.
Jeg har håb og selvtillid.
Jeg gør noget revolutionerende.
Det hedder decarceration.
- Kan du vise os det? - Ja.
Lad os se.
Hvis jeg stiller den her...
I fængslet ved jeg, at skoen ikke hører til der.
Men hvis jeg flytter den, ryger jeg i isolation.
Nu kender jeg ikke til andet.
Når de kommer herind, siger jeg: "Jonathan, ryd op her."
Så Jonathan gør det her.
"Den skal ikke stå der, men der."
Så enkelt er decarceration.
At give folk lov til at tænke selv igen.
Alt, hvad I ser her, er blevet placeret af en person, som var ødelagt
og er i gang med organisationsterapi.
Og se, hvor godt det ser ud!
Du godeste.
Jeg elsker genbrugsbutikker.
Selv de latterlige ting.
Nogen valgte at købe den en dag.
- Kan du lide den? - Se her.
Der er bæltetasker.
Der er hatte og tørklæder.
Der er sko og små nipsgenstande.
- Jeg er i genbrugsbutikken. Jeg genbruger. - Elegant.
Der er noget for alle her.
Du hjælper folk her, så nu vil vi hjælpe dig lidt.
- Lad os se dit hus. - Vi vil se, hvor du bor.
Vi tager os rigtig godt af dig.
Jeg kommer tilbage og køber bæltetasken.
- Farvel, alle sammen! - Okay. Farvel.
Vi vil se dit hus, Mary.
Dit hus er færdigt.
Det er mit hjem.
Det er et stort køkken. Så mange gryder. Meget spændende.
Det er soveværelset.
Fin, høj seng.
Sengen vibrerer.
Kom hen på Mary Love Motel, skat.
- Læg dig. Vi vil se dig vibrere. - Nej.
Skru helt op. Tan lægger sig.
Det er rart.
- Det kan jeg godt lide, Mary. - Ja.
Se jer omkring i huset.
- Jeg bliver her. - Grib mig! Jeg kommer.
Lad mig vise jer badeværelset.
Det er stort.
- Det er det. - Men der...
- Men... - Men der er også mange ting herinde.
Alt i huset er fra genbrugsbutikken.
- Ja. - Det hele.
Huset er mørkt. Gardinerne er trukket for.
Hun har en masse rod.
Mary, du har ting.
Du har mange ting.
Efter fængslet ville jeg have ting,
fordi jeg ikke måtte have ting.
Vi kan hjælpe dig med at vælge ting, som du virkelig holder af.
- Et mindre romantisk udtryk er redigering. - Okay.
Hvis du skulle vise mig et sted i dit hus,
hvad er så din favoritting?
Det her er mit yndlingssted i hele huset.
Det lyder nok skørt for nogle,
men jeg går herind og sidder i sofaen
og ser ud af vinduet og på mine planter og føler mig i kontakt med naturen,
som om jeg er i kontakt med min skaber.
For skaberen, som skabte mig, skabte disse planter,
og det får mig til at føle mig menneskelig.
- Det er så smukt. Ja. - Ja, ikke?
- Karamo er god til planter. - Virkelig?
Nej.
Ud.
Jeg ved ikke, hvem hun er.
Nej.
Jeg vil vide mere om dit liv, før du sad i fængsel.
Før fængslet?
Jeg er uddannet i ejendomsadministration.
Jeg købte huse på politiauktioner og skattesalg
og solgte dem til enlige mødre og ældre.
Jeg er også mor til syv børn. Seks sønner og en pige.
- Fortæl mig om dine børn. - Jeg blev gravid som 16-årig.
Min mor sagde: "Du er gravid. Bliv gift."
Hun gav mig til ham og tvang mig til at gå med ham.
Jeg ville ikke.
Mine børn... Jeg voksede op med dem.
Min førstefødte.
Han var min allerbedste.
Jeg kan se, at han døde.
Var du ude af fængslet, da han døde?
Nej.
Han blev dræbt i en bilulykke.
Jeg kunne ikke tage til begravelsen.
Og jeg fik aldrig sagt farvel.
Det er jeg ked af.
Det var mit bristepunkt.
Han var den første person på planeten, som jeg følte, elskede mig.
Hvordan er dit forhold til de andre børn?
- De er spredt ud overalt. - Ja.
Jeg ved ikke, hvad de synes om mig.
Jeg har dårlig samvittighed.
Det er...
Forestil dig at være et sted i 12 og et halvt, næsten 13 år,
og du må ikke røre et menneske.
Så jeg kommer ud,
og nu har jeg en 198 cm høj søn, som vil kramme mig.
Det er for meget!
Du tilbragte 12 år afskåret.
Nogle af dem ved ikke, hvad jeg har opnået.
- Det gør ondt.
- Ja. - Det gør det.
DIN SUNDHED ER DIN RIGDOM LÆR AT ELSKE DIT HJEM
Hvornår lavede du sidst mad til nogen?
Før Covid.
For da jeg kiggede i din fryser,
har du meget forskelligt protein i store mængder.
Jeg har syv børn, så jeg er vant til at lave meget mad.
- Hvor ofte laver du mad til dem? - Det gjorde jeg. Jeg tænker stadig sådan.
Alt var i en grå gryde.
Kød, kartofler, ris og grøntsager.
Gryderetter.
- Ja. Men jeg gør det ikke ofte. - Okay.
Jeg elsker at lave mad.
Men når jeg kommer hjem efter 12-14 timer på arbejdet,
spiser jeg brød med peanutbutter og syltetøj og tænder computeren.
Du må godt spise peanutbutter og syltetøj.
Men hvad, hvis du vil lave mad, men ikke har tid til det?
- Har du hørt om madforberedelse? - Nej.
Tanken er, at man laver store portioner
og stiller det i fryseren med mærkater.
- Kan man fryse ting ned i dem? - Helt sikkert.
Dit hjem er i New Orleans. Har du smagt New Orleans-mad?
Jeg spiser ikke engang gumbo. Jeg prøver ikke nye ting.
Det ville jeg tage på. Det er smukt.
- Se, hvor smukt det er. - Hun har nogle gode ting heroppe.
- Se. - Elsker tørklædet.
- Jeg har lavet det. - Har du? Har du syet det?
Se, hvor smukt...
Det passer til mit tøj!
Ja.
Se lige.
- Er det ikke smukt? - Mary!
Det er smukt, ikke?
- Old school. - Jeg elsker min ellipse.
Hurtigere!
Det er zebra, men til badeværelset.
Hvor længe har du ladet håret vokse?
Jeg vil sige omkring 12 år.
Tolv års længde.
Vis mig, hvor langt det er. Jeg har ikke set det.
Du har meget hår.
- Ja. - Det går ned til dine knæ.
Ja.
Hun kan tage håret og smide det i floden
og lade folk klatre op, skat.
Det er lange lokker.
Du havde det al den tid, du sad inde.
Du har haft det, siden du kom ud.
Lokkerne afsoner tid i minderne.
Har du drømt om at lege med dit hår, men aldrig fået chancen?
Jonathan, håret var mit sikkerhedssystem.
De beskyttede mig.
I fængslet tager de fat i ens hår
og bruger det til at kontrollere ens krop.
Så jeg lavede små fletninger,
så jeg ikke havde langt hår, og mit hår ikke var udsat.
- Ja. - Og mine dreadlocks voksede.
- En bogstaveligt talt beskyttende stil. - En beskyttende stil.
- Ja. - Det var ingen stil.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre med dem.
- Og nu... - Ønsker du lidt forandring?
Måske lidt forandring.
Det er en computermus.
Sådan en har jeg ikke set længe.
- Hvad er det, Antoni? - En hakket...
- En kødlygte. - Det er...
Jeg ved ikke, hvad det betød.
Hvilket tøj har du det godt i?
- Jeg har en kjole. - Lad mig se.
Den her kjole...
- Jeg gik med den slags før fængslet. - Okay.
Jeg følte mig feminin.
Jeg følte mig som en kvinde.
Jeg er autoritativ og laver ikke sjov.
Ikke sjov? Du virker så sjov.
- Nej. - Nej?
Har du haft den på? Mærket sidder på.
Jeg skal tabe et par kilo.
Jeg snusede lidt.
Hvem er hun?
- Hun kan ikke være Mary. - Nej.
Skabet er så forvirrende.
Der er tusind personligheder i skabet.
En, måske to af dem, er Mary.
Resten er en anden tilfældig kvinde.
Jeg ville kæmpe hver morgen og tænke: "Der er så meget.
Hvem vil jeg være i dag?"
Hvis du lever 100 år til, når du ikke at gå med det.
Det føles meget overvældende.
At gå med en uniform gør mit liv enkelt.
Så er mit spørgsmål: Hvad skal du med det?
Jeg vil føle mig smuk igen.
Hvornår har du sidst følt dig smuk, Mary?
Jeg blev gift som 16-årig.
Jeg kan huske, at han tog mig med til en fest,
og min mor lavede en smuk, lang, flagrende kjole.
Stram i taljen, og så gik den ud.
Hvilken farve var den?
Det var en rød farve.
Rød er min yndlingsfarve.
Jeg følte mig som verdens smukkeste kvinde.
Jeg vil få dig til at føle dig sådan igen.
Det, vi skal arbejde på, er redigering.
Fjern det, som ikke fungerer for dig,
og behold det, som gør. Vi løser det.
Var det morgenmad? Eller var det...
Frokost for nogle dage siden, for agurkerne er tørre.
- Det var det. - Okay.
Hvis de ikke gav mig mad i fængslet,
spiste jeg mad, jeg havde gemt.
Så det er svært for mig at smide det væk.
Mary, jeg har et spørgsmål, for jeg er nysgerrig og dømmer ikke.
Hvorfor vil du blive her i New Orleans?
Allah satte mig på bjerget
for at vise folk, at det kan flytte sig.
At ting kan forandre sig.
Derfor bliver jeg her. Det er her, jeg blev plantet.
Jeg sad i fængsel og så utrolig meget lidelse.
Jeg gav de andre et løfte: "Kom til mig,
når I bliver løsladt, så har I et sted at være.
Jeg hjælper med tøj og mad. Kom til mig."
Jeg føler så dybt sorgen, som hun bærer i sit hjerte.
Hun prøver bare at hjælpe andre og få mest muligt ud af det nu.
Men det er helt tydeligt,
at hun ikke selv har fundet en vej frem.
Det vil vi hjælpe med.
Du har givet så meget. I denne uge giver vi dig noget.
Dig.
Du lærer alle at finde deres bedste jeg og deres nye liv.
Vi vil hjælpe dig med at finde dit jeg og komme ind i dit nye liv.
Det er din tur, Mary.
Hvordan lyder det? Det er noget nyt.
Det er vidunderligt.
- Lad os gå i gang. - Om tre, to...
For sjov. Vi går nu.
Det er fint, at Mary åbner sig. Hun vil tale med familien igen.
Jeg skal forstå, hvad der er sket i Marys fortid,
så vi kan give hende en bedre fremtid.
Håret var beskyttende, ikke udtrykkende,
så jeg vil give hende tilgang til de ressourcer, hun har brug for
for at kunne fremvise den vibe, hun vil fremvise.
Mary er klar til et hvad? Nyt kapitel.
Jeg vil puste liv i rummet.
Lige nu føles det som en mørk, kold celle,
og det skal føles lige modsat.
Det, hun lærer sine ansatte om at deltage i hendes butik,
skal Mary også lære sig selv.
Og hun skal starte småt.
Jeg vil genoplive begejstringen over at være i køkkenet.
Hun har været fanget i sin Sister Hearts-uniform.
Før det var hun i en fængselsuniform.
Jeg vil minde hende om, at hun stadig er en person,
en kvinde, et menneske,
og at hun godt må føle sig smuk.
DAG 2
LAD DET REGNE INDENI...
- DIT HJERTE BLIVER TIL EN HAVE - MUSLIMSKE SMIL
Du har din yndlingsfarve på. Det gør mig så glad.
Ja. Tak.
En glad farve.
Det her bliver det sjove.
Det bliver det sjove.
- Hvordan har du det med at shoppe? - Jeg er så spændt.
Du vil have farver.
- Ja. - De har farver her.
I over ti år kunne hun ikke lege med farver,
og West London Boutique er fyldt med farver og leg.
Så jeg vil vise hende, hvad man kan gøre.
Du er en hoarder.
Det tror jeg, at du ved. Det kan ikke overraske.
Men mest i dit skab.
Jeg vil vise dig, at du kan skære ned til færre ting,
og at de få ting kan gøre dig smuk.
I stedet for tusind ting, du ikke kan bygge et look med.
Du kan lide fit og flare,
altså stramt i taljen og ud.
Jeg vil vise dig versioner af det. Det bliver ikke for...
- Det er for prinsesseagtigt. - Ja.
- Og du er en dame. - Ja.
Og det skal være lyst og flagrende.
Der er varmt her, og du er nok vant til varmen.
Du vil være tilpas.
Nej. Hvem er vant til varmen? Det er frygtelig varmt.
- Er den ikke smuk? - Den er fin.
- Som... - Den er kongelig.
Den skal flagre, så man ser bevægelse, når du går.
Du vil virke æterisk.
Men vi blander med kjoler og skaber lag.
- Åh gud! - Du bliver forbløffet.
- Skal jeg tage det på? - Ja.
Sig til, hvis du har brug for noget. Vi prøver.
Okay.
Mary?
- Er du klar? - Ja.
Du godeste.
Den er så kongelig.
Den er lige mig.
- Virkelig? - Den er lige mig, ja.
Der mangler én ting. Nye briller.
Du skal have noget mere elegant.
Det er bedre.
- Åh gud. - Åh gud. Det er bedre, Mary.
Vi holder den inde i taljen med et bælte,
så du fremhæver alle de smukkeste dele af dig selv.
Jeg føler mig sexet.
- Ja! - Det gør jeg.
Du ser sexet ud, Mary!
Hun har tydeligvis ikke set sig selv sådan i lang tid.
Føles det mere som den, du vil være fremover?
Ja.
- Fantastisk. - Ja.
Jeg vil beholde Marys essens,
og tøjet er stadig en finere, mere sofistikeret Mary.
Mary!
Ja, høje hæle.
Jeg havde ikke fundet på røde sko.
Jeans og T-shirt er fint til arbejde, men du er denne person, ikke den.
Jeg føler mig stærk i den.
Tøjet passer de rette steder.
- Vi er ikke hoochie. - Nej.
Vi er så raffinerede.
- Sofistikeret. - Ja.
Du skal stadig købe genbrugstøj.
Men at besøge en butik som den her af og til
for at føle dig speciel, er vigtigt.
Jeg vil gøre det til en rutine.
Godt.
Dig først.
- Det er en restaurant. - Ja.
De er stolte af det kreolske køkken.
Cajun-mad er landmad.
Kreolsk mad er bymad.
Og byfolk har typisk tilgang til meget fisk og skaldyr.
Cajun, land.
- Cajun, land. Kreolsk?
- Byen. - Forstået.
- Og du vil gøre Louisiana til dit hjem. - Ja.
Siden du er en gryderet-dronning,
vil jeg samle det og lave noget, som hedder rejer étouffée.
- Skal jeg lave étouffée? - Du skal lave étouffée.
- Lad os lave étouffée. - Sammen.
- Har du smagt det? - Nej.
Aldrig?
Hvis du har tid til at lave en stor portion en dag,
kan du hælde det i beholdere, som er godt forseglet
og stille dem i fryseren.
Når du kommer hjem fra arbejde, har du hjemmelavet mad.
Alle spiser alt på ris hernede.
- Skal vi bruge ris? - Bare rolig. Vi bruger ris.
- Du springer frem. - Okay.
- Klar til at gå i gang? - Så klar.
Først laver vi basen.
Det er fire dele løg, en del peberfrugt og en del selleri.
Smukt.
Perfekt, og jeg begynder at hakke hvidløg.
Tryk godt på det.
Og så med mine krøllede fingre...
Tak, Mary!
Du har moderinstinkt.
Hvad lavede du til dine børn?
- Chili. - Hvad er der i den?
Alt, som er stærkt. Der er koldt i Ohio.
Peberen beskyttede mine børn mod forkølelser og den slags.
Vi bruger nogle lignende elementer her. Der er paprika, som gør det røget.
Oregano og timian,
hvidløgspulver, løgpulver, hvid og sort peber.
Laver vi det?
Du kan købe det færdigt eller lave det selv.
- Jeg laver det. - Det er en kreolsk blanding.
Tilsæt lidt smør i midten.
Hæld hele krydderiblandingen i.
Perfekt.
- Jeg kan dufte det. - Ja.
Jeg kommer hvidløg i nu.
Og så chilisaucen.
Lidt hvidvin.
- Aromaen! - Ja.
Og vores tomater.
Det dufter så godt.
Okay.
Jeg viser, hvordan man jævner det.
Det skal blive tykkere. Jeg har rejebouillon her.
Ned i en lille kande.
Og jeg tilføjer melet.
Min polske mor lavede det, da jeg var barn.
Så nu hælder vi det i.
- Det dufter skønt. - Ja.
Og ser smukt ud.
Og det tager ikke lang tid at lave.
Nej.
Rejebouillon. Det bliver tykkere, når det koger ind.
Og så har jeg persilleblade.
- Du elsker krydderier. Lidt cayenne? - Ja.
Godt. Du bestemmer. Du er chefen.
Wow.
Hvad?
- Er det godt? - Jeg er en polsk dreng. Det er stærkt!
Det er vidunderligt.
- Det er terapi. - Helt sikkert.
En étouffée fjerner ikke de frygtelige ting, du har oplevet,
men den er et redskab, ikke?
Når du føler dig overvældet, så sig: "Okay, Mary.
Centrer dig selv i køkkenet og lav mad til dig selv."
For mig er det en form for decarceration.
Det vender en tankegang, jeg havde glemt, jeg havde.
Jeg ser ned i gryden og...
- Den løfter noget i mig. - Ja!
Du gør så meget for andre,
men det er også vigtigt at gøre noget for dig selv.
Det havde jeg ikke indset, for det handler om mig.
- Det er ikke automatisk for dig. - Det er ikke automatisk. Helt sikkert.
Der er forskel på at åbne en pakke kiks og spise dem,
så man får nok kalorier til dagen,
og at lave noget nærende til sig selv.
Man fortæller sig selv, at man er tiden og arbejdet værdig
med noget vidunderligt at spise.
Det er også en vigtig del af at hele,
at være der for sig selv.
Hvem har vist mig det før dig?
- Det ved jeg ikke. - Ingen!
Nu gør jeg det for mig selv,
og jeg bliver den bedste rejer étouffée-kok i New Orleans.
Det er rigtigt.
Jeg har pillet nogle fine rejer.
De er klar til gryden.
Étouffée kommer fra det franske ord for at mase eller kvæle.
Lad os mase de rejer.
Varmen er fin og lav.
Når de bliver lyserøde, er de klar.
Se lige de rejer étouffée.
Jeg har kogt mellemstore ris.
Jeg vendte lidt smør i dem. Hæld det rundt om risene.
Så har vi en fin lille ris-ø med alt det andet rundt om.
Sådan.
Jeg føler mig virkelig som gourmet-kok her.
- For det er du. - Se lige.
Smukt.
- Ja. - Det er virkelig smukt.
- Må jeg presse citron på? - Ja.
Det vækker smagene på en frisk måde.
Og så tag selv lidt pynt.
- Skal vi smage? - Ja.
Det er så godt.
- Det er stærkt! - Ja.
- Det er lækkert. - Ja.
Du leger ikke.
Jeg laver det hurtigere end raskt.
- Ved du, hvor hurtigt raskt er? - Ja.
- Raskt! - Okay.
Jeg laver det hurtigere, end raskt blev klar.
Det er fint.
Kreolsk mad.
DAG 3
SKAM ERODERER VORES MOD OG FØRER TIL AFSKÆRING
Jeg viser Mary fotoalbummet,
fordi det minder hende om, hvem hun var før fængslet.
Men hvis jeg skal hjælpe hende, skal jeg finde ud af, hvem det er.
Jeg er glad for, vi får talt sammen.
Jeg nød at lære dig lidt at kende.
I lige måde.
Du taler om din oplevelse i fængslet,
og at du hjælper folk bagefter, og det er vigtigt,
men jeg lagde mærke til noget.
Du tror, du har mistet dit moderinstinkt.
Det giver mening, men jeg vil høre mere om Mary før fængslet.
Du blev gift som 16-årig.
Det vil jeg gerne vide mere om.
Da jeg blev gravid som 16-årig,
følte jeg skam og skyldfølelse
og alt det, enhver 16-årig ville føle.
Jeg var sur på faren,
og jeg elskede ham ikke.
Jeg lærte at respektere ham, fordi han var ældre.
Men jeg kendte ham ikke og kendte ikke til kærlighed.
Han var den første, jeg havde været sammen med.
Han kom fra en meget velhavende familie.
Og ærligt talt, når jeg træder tilbage,
føler jeg, at jeg blev brugt som løsøre.
Min familie fik gaver og penge.
Men hvem beskyttede dig?
Ingen.
Jeg kigger på den tidslinje nu
og forstår, hvornår din skam startede.
Det er en lille pige, som ikke fik den kærlighed, hun fortjente.
Jeg voksede ikke op i et hus med kærlighed og omsorg.
Jeg kendte ikke til det.
Jeg tror, det er vigtigt at fastslå det,
for når vi taler om vores rejse som forældre,
skal vi altid huske, hvem vi er som mennesker.
Jeg vil ikke fjerne fængselsoplevelsen,
men du skal vide, at dit traume startede før den,
at der var ting, som fik dig til at foretage valg.
Ja.
Da jeg gik gennem dit hus, så jeg det her.
Det er adresseret til dig i fængslet.
Det sidste brev, jeg fik fra min søn.
Okay.
Kan du læse det?
Han skriver: "Hej, det er mig."
Det er... "Det er mig."
Han skriver: "Dit favoritbarn.
Jeg fik Koranen, som du sendte.
Da jeg var yngre,
spurgte folk mig, hvad jeg tror på, hvilken religion.
Jeg sagde: Min mor.
Nogle gange ser jeg tilbage
og tænker på, hvordan det må have været at opfostre os.
Det kan ikke have været nemt. Var det?
Du skrev i et brev: 'Jeg gjorde intet andet.
Jeg lærte jer drenge at kæmpe.'
Hvad med kærlighed?
Det er det eneste, jeg aldrig har forstået.
Kærlighed og følelser.
Mor, du gjorde det bedste, du kunne.
Dit bedste har altid været godt for mig."
Fem dage før hans død.
Han er klar over, at du lærte ham at kæmpe og overleve.
Fordi det måtte du selv gøre.
Men han sagde, han ikke kan elske.
Kunne du elske dine børn?
Nej.
Du modtog ikke kærlighed,
og så placerede nogen syv børn i dit skød
og sagde: "Elsk dem."
Hvordan skal du lære nogen noget, som du ikke selv kan?
Jeg tror, at jeg ved endnu mindre om at elske dem nu end før.
Det er en af grundene til, at jeg ikke vil tage tilbage.
Fordi jeg ikke vidste, hvordan man er mor.
Det er første gang, du er ærlig omkring at undgå det forhold.
Jo mere man undgår noget, som man ved, man skal undersøge,
desto mere vokser skammen i vores sind.
Skammen holder dig fra at være hos dine børn.
Den holder dig fra at sige: "Lad mig være der."
Hvad tænker du lige nu?
Jeg vil gerne ringe til ham.
Dit barn.
Han kontakter mig ofte.
Han leder efter kærlighed fra mig.
Netop.
Men... Jeg kan ikke lide undskyldninger.
- Men jeg vidste ikke bedre. - Bum. Det er ingen undskyldning.
Jeg må fortælle dem, at jeg er ked af det.
Og når du kan anerkende det,
tilgive dig selv og bede om tilgivelse,
så fjernes skammen.
Fordi du fortjener det.
- Ja. - Og dine børn fortjener det.
- Og mine børnebørn. - Og dem.
Hver morgen skal du sige:
"Jeg står op og anerkender, at jeg ikke vidste det,
men jeg ved det nu, så jeg ringer og siger: 'Jeg elsker dig.'
Jeg gør det for dig, som ingen gjorde for lille Mary."
Du kan bryde den onde cirkel.
Det ved du, at jeg vil.
- Ja. - Det vil jeg.
Hvis jeg ved noget om din personlighed?
Tusind tak, Karamo.
- Ja. - Jeg lytter.
Jeg vil lære Mary at være mere bevidst
om de ting, vi omgiver os med.
Planter er en vigtig del af et hjem,
for de puster ikke bare bogstaveligt talt liv i det,
men man kan vise dem omsorg.
Den er smuk.
- Se det smukke rum. - Hvor er her fint!
Det grønne er så beroligende.
Mary er så smuk udenpå.
Hun er så smuk indeni.
Men hun føler sig ikke smuk.
- Hej, ejer du salonen? - Det er Mary. Vi elsker hende.
Hun byder os velkommen i sit rum og i salonen.
- Rart at møde dig. - Jeg har ventet.
Vi har ventet. Vi har alle ventet, dronning.
Ja.
Jeg vil være Marys cheerleader.
Du har haft de smukke lokker i...
Tolv år. Lang... Ja.
Du sagde forleden, at du er klar til en ny Mary, en ny vibe.
- Passer det? - Ja.
Det her er den gamle mig,
en stærk mig,
men nu er hun let og luftig,
og hun kan bare være.
Og du blev bogstaveligt talt frataget
at lege med dit hår.
Ja.
Dine hænder.
Jeg er så stolt af dig.
Alt det, du har været igennem,
alt det, som ikke længere tjener dig,
vil jeg have, at du slipper.
Vi udånder de ting i dag,
fordi du går herfra som en anden kvinde, end da du kom.
Det er modtaget.
Supermodel-dokumentar-time, begynd!
Sjovt.
Vi gør det, dronning.
- Jeg hedder Quentin. - Quentin er den dygtigste frisør.
- Fint at være en del af rejsen. - Tak.
Jeg skal ikke gemme mig bag håret længere.
- Er du klar? - Ja.
- Det sker. - Jeg er fri nu.
Jeg er fri.
- Jeg føler kærlighed i håret. - Ja.
Min hånd brummer, når jeg holder det.
Vi skal ud på en helt ny rejse.
Vi er færdige med vores dårlige jeg.
- Lad os løsne. - Skal vi komme ind, løsneholdet?
Ja, vi kommer ind.
Fuck.
- En vred kam. - Smertestillende?
Nej, ikke endnu.
Hent smertestillende til hende.
Mine hænder.
Jeg bevægede dem, og de var...
Jeg er fascineret af farven.
Lad os beholde den naturlige.
Det tog mig 65 år at få den grå farve.
Ja, lad os værdsætte den.
- Sådan har jeg det. - Ja.
- Det elsker jeg. Vi værdsætter det.
For pokker, Mare-bear.
- Sådan! - Det var den sidste.
Godt klaret, hold.
- Rekordtid! - Åh gud!
For fanden!
Ikke, Mary? Det er fantastisk.
Gruppekram. Vi klarede det. Kom her.
- Mit hår er vådt. - Vi klarede det. Vi elsker.
Hurra! Vi klarede det.
Åh ja.
Det er tykt.
Det er pragtfuldt!
Det er det.
Jeg vil have det, du tager.
- Lad os sno. - Lad os sno det ud.
Du stråler.
- Jeg kan se dig. - Ja.
Jeg kan se dig.
- Er du klar til at se den nye Mare? - Så klar.
Du godeste.
Se lige.
- Er hun ikke smuk? - Ja, det er hun.
Er hun ikke køn?
Hun er sød.
Hun er smuk. Hun er skøn.
Det er bare...
Glansen.
Ja!
- Er det ikke smukt? - Elsker du det?
Ja.
Det er så sødt.
Hvordan føles det?
Det føles vidunderligt.
- Det siger visdom. - Du fortjener det.
- Jeg fortjener det. - Ja.
- Du ser smuk ud. - Tak.
DAG 4
JEG HAR MØDT MIG SELV
OG JEG VIL ELSKE HENDE VOLDSOMT.
De er her.
De er her!
Jeg glæder mig til at se hende.
Åh gud!
- Åh gud.
- Hvad? - Åh gud.
Det ser fantastisk ud.
Du ser skøn ud! Hej, Mary.
- Hej! - Er det ikke godt?
Ved du, hvad du giver mig med de bevægelser? Diana Ross.
- Ja. - Ja!
Ja, det gør hun.
- Det starter! - Vi starter. Er du klar?
- Nogen skal holde min hånd. - Vi er klar.
Klar.
Du godeste.
- Hvem bor her? - Nej.
- Dig! - Det er ikke mit hus.
- Det er dit hus! - Det er det ikke.
Det er dit hus.
Det er forfriskende, nyt og beroligende.
Det er roligt og fredeligt.
Bobby.
Hendes tidligere farvevalg var en følelsesmæssig reaktion
på ikke at måtte bære farver i fængslet.
Men i stedet for at male væggene mørke, deprimerende farver
gjorde jeg det hele lyst
og bragte farver ind med tilbehør i hjemmet.
- Alle væggene er blevet malet! - De er malet.
- Det er lyst og muntert. - Se her!
Mors baby.
Det er utroligt.
Du godeste.
- Amerika er ikke klar til det. - Ikke klar.
Amerika skal se stukrosetten over lampen, for den er flot.
Den er smuk.
Åh gud.
Se lige badeværelset.
- Organiseret og ryddet op. - En kvindes...
Alt har et formål.
- Gulvet! Det er et nyt gulv. - Ja.
- Gulvet. - Det er et gulv. Ja.
Det er mere, end jeg har haft i mit liv.
Det er ikke minimalt, for du elsker ting.
Så jeg brugte mange ting, men alt har et formål.
Det er smukt. Tusind tak.
Se! Der er en opvaskemaskine!
Okay, slap af.
- Du behøver ikke slappe af. - En opvaskemaskine!
Skrig bare af opvaskemaskinen.
- Ja! - Du godeste.
Rejer étouffée.
Jeg elsker at fryse mad. Efter en lang dag tænker du:
"Peanutbutter og syltetøj eller rejer étouffée"?
Når vi er gået, og du er alene med dine følelser,
vil det være rart for dig at lave noget meditativt.
Du kan lave rejer étouffée og tænke på ugen
og få et øjeblik for dig selv.
Jeg ved, hvordan jeg havde det, da vi lavede det første gang.
Jeg ved, hvad det gjorde.
Helbred med madlavning. Det forvandlede mig.
- Det løser ikke alt straks. - Nej.
- Men det er et redskab. - Helbred med madlavning.
Ja, helbred med madlavning.
Der er så mange smukke ting, jeg glæder mig til at vise dig.
De fleste smykker er dine.
Du kan tage mange armbånd på.
Det er en smuk måde at komplementere tøj på.
Det vigtigste for mig er den her.
Du nævnte en rød kjole, som du bar, da du var yngre.
- Det er en moderne udgave af kjolen. - Ja.
Jeg håber, du føler dig lige så smuk i den.
Ja.
Du havde allerede meget afrikansk-inspireret tøj i dit skab,
så vi valgte dristige mønstre, som minder om det.
Vil du klæde om? Du skal have noget andet på.
- Ja. - Godt.
Unger, er vi klar?
- Ja. - Ja.
Frøken Mary, kommer du herind?
Jeg elsker det.
Mare!
- Åh gud. - Mary!
Hun føler sig selv.
Tan, du gav hende maksimalisme.
Ja!
Mønstrene i hendes skab var smukke.
Vi fandt på en moderne udgave,
og hun ser kongelig ud, og det ville jeg give hende.
- Se, hvordan hun står. - Ja.
Selvom det er elegant, kvindeligt og kongeligt,
føler jeg mig stærk.
Ja.
I de sidste 12 og et halvt år
følte jeg, at jeg skulle holde mit hoved nede.
- Kvalt. - Ja, den slags.
"Hvad kigger du på, fange?" Så man holder hovedet nede.
Men nu er det: "Jeg kigger på dig."
- Okay! - Ja!
Og jeg syder.
Ja, Mary.
Næste look.
- Tak, unger. - Et øjeblik.
Vær stille, når du går ind.
- Hun må ikke vide, du er her. - Hej!
- Hej, alle sammen. - Hej, Anthony.
Hvad så? Sid ned.
Jeg ventede på, at det skete.
Okay, unger.
Vores smukke Mary.
Ja!
Det er smukt.
Se lige, hvor smuk du er!
Hun ser smuk ud.
Ja, ikke?
- Er hun ikke skøn? - Hvad laver...
Du ser fantastisk ud.
Smukt.
- Undskyld mig. - Dit smil.
- Hendes øjne smiler. - Ja, ikke?
Jeg føler mig så smuk.
Dine øjne glitrer.
- Som om mange år er fjernet. - Ja.
Jeg har aldrig set dig så genert. Hvem er du?
Ja.
Hej, alle sammen.
Hej. Karamo. Rart at møde jer.
- Vi elsker Mary. - Så smuk.
- Er hun ikke? - Ja.
Jeg henter jeres mor nu, så hun bliver overrasket.
Vi ses om lidt.
Mit hjerte banker.
- Hvorfor? Er du nervøs? - Ja, jeg er.
Vi har en overraskelse til. Kom.
- Okay. - Udenfor?
Så går det løs.
Højhælede sko?
- Du godeste. - Stop!
- Se, hvem det er! - Hvad i...
Jeg går først. Undskyld mig.
MARYS SØN
- Hej. - Skoene!
Du ser så fin ud.
Fine sko, bedstemor Mary.
Tak.
Er det din søn? Og det er din datter!
- Ja. - Åh gud.
Se, hvor store de er!
Mary er endelig i stand til at tilgive sig selv,
og nu kan hun bede børnene om tilgivelse.
Jeg har aldrig gruppekrammet min mor.
Nu skal hun arbejde på at helbrede sin familie
og skabe en stærk og levende arv.
Denne uge har været en ny fødsel.
Jeg siger ikke, at gamle Mary er ikke død, for hun er der stadig,
men jeg har krammet mere i den sidste uge,
end jeg har krammet i over 20 år.
- Ja. - I har åbnet min sjæl.
Min sjæl.
Og I har givet mig og alle dem bag mig
en ny chance.
I har forandret min verden.
- Tusind tak. - Tak.
Min rejer étouffée.
- Når det er sagt... - Vi elsker dig.
- Hyg jer! - Farvel.
Farvel.
- Tusind tak. - Farvel.
Farvel.
Fab Five.
Vil I med ind?
Velkommen til mit hjem.
Du godeste.
Det er smukt.
Det er mere end utro... Det er smukt.
- Se skoene. - Jeg fatter det ikke!
Sko!
Sæt jer ned. Mor vil sige noget.
Jeg lærte meget om mig selv i denne uge.
Og jeg læste Juniors brev, det sidste brev, han sendte mig.
Han skrev: "Mor, du lærte mig ikke om kærlighed og følelser."
Og jeg ved, at I havde brug for kærlighed.
Jeg kunne ikke give jer den. Jeg kendte ikke til kærlighed.
Det gør en stor forskel.
Jeg var afskåret.
Og da jeg kom ud af fængslet,
følte jeg, at I skammede jer over mig, fordi jeg havde siddet inde.
Så jeg holdt mig væk.
Jeg er ked af, at jeg ikke kunne give jer kærlighed og vise jer,
hvad kærlighed er.
- Ja. - Vi må bryde den cirkel.
Vi må bryde den.
Tak, fordi du åbner dig om det.
Det er et stort første skridt.
At samle alle og lægge det hele bag os
og bevæge os i en positiv retning.
- Jeg har været stolt af dig hele tiden. - Tak.
Jeg ser det arbejde, du har gjort for dig selv.
Det er kun begyndelsen, så...
Tak.
- Jeg elsker dig. - Og jeg elsker dig.
- Jeg er så stolt af dig. - Jeg er også stolt af dig.
Så forhåbentlig bliver det ikke jeres sidste gang her.
Nej, bestemt ikke.
- Skønt at se den lille. - Jeg arbejder med mine følelser senere.
- Har du smagt rejer étouffée? - Det har jeg ikke.
Kom, lad os spise.
Som det dufter? Helt sikkert.
Vi har gjort det godt.
Vi skal have rejer étouffée.
Det er virkelig lækkert.
Det er godt.
De har mistet så meget tid.
Man kan blive fanget i fortiden.
Men hun har ingen bitterhed eller vrede.
Hun er glad for nuet og har håb for fremtiden.
Det kan vi alle lære af.
Du har ingen rytme!
Mary lærer os, at traumer ikke definerer os,
og at uanset hvad vi gennemgår, kan vi få heling, kærlighed, glæde og fællesskab.
Det er det, livet handler om.
EN KNIRKE-TEKNIK
Knirker døren som bare søren?
Gå ikke i stå. Smør olivenolie på.
Se. Ikke mere knirken.
Tekster af: Mila Tempels