‫נעשה הרמוניה כמכונית. מוכנים?‬
‫זה היה ויברטו ממש טוב, קראמו.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה יודע מה אומרים על אנשים עם ויברטו טוב?‬
‫מה?‬
‫בובי, אתה כל כך יפה היום,‬ ‫אפילו עם הפרצוף הזה.‬
‫העור שלך נראה נהדר.‬
‫באמת. אתה נראה נהדר.‬
‫- עין קווירית -‬
‫כן.‬
‫אז הגיבורה שלנו השבוע‬ ‫היא מרי הנדרסון-אולוהו.‬
‫היא בת 65,‬
‫והיא בעלת חנות יד שנייה‬ ‫בשם "סיסטר הארטס" בערבי.‬
‫אני מת על חנויות יד שנייה!‬ ‫-כן.‬
‫אף אחד לא יגיד לי כלום.‬
‫כלום!‬
‫כי אני עשיתי את זה.‬
‫"סיסטר הארטס" היא גם‬ ‫תוכנית תעסוקה שמיס מרי יצרה‬
‫כדי להעסיק אסירים משוחררים.‬
‫עם או בלי הכלא, אני עשיתי את זה.‬
‫זה נחמד.‬
‫בזמן חופשה בניו אורלינס‬ ‫לפני למעלה מ-20 שנה,‬
‫מרי נעצרה‬
‫ומעולם לא שבה לביתה בדייטון, אוהיו.‬
‫נכנסתי לכלא ל-12 וחצי שנים,‬
‫ונאלצתי לרצות 12 וחצי שנה על תנאי‬
‫על שיבוש הליכי משפט.‬
‫הכרתי בחור.‬
‫סתם נהנינו כשהמשטרה עצרה אותנו.‬
‫הם רצו שאני אשקר בנוגע לבחור הזה.‬
‫לא דיברתי. סירבתי לדבר.‬
‫מרי הורשעה ונידונה לפסק דין‬ ‫כאן בניו אורלינס,‬
‫היכן שבילתה את מרבית חייה הבוגרים,‬
‫והשאירה את שבעת ילדיה מאחור.‬
‫נאלצתי לחתוך את החלק הזה מהמוח שלי‬
‫ולשים אותו בקופסה ולנעול אותה‬
‫כדי שאוכל להתרכז בהישרדות בכלא.‬
‫במהלך המאסר שלה,‬ ‫לא רק שמרי איבדה את זהותה,‬
‫אלא גם פספסה את התבגרותם של שבעת ילדיה,‬
‫מה שגבה מחיר כבד מנפשה של מרי.‬
‫אני בטוח.‬
‫הכלא עשה לי דהומניזציה,‬ ‫הפך אותי לקהת חושים וייאש אותי.‬
‫משהו קורה למוח שלך בכלא‬
‫כשאת לא יכולה לרצות את המאסר בפנים‬ ‫אם הראש שלך בחוץ.‬
‫למה כל כך... קשה לי‬
‫פשוט להיות אמא לילדים שלי‬
‫כשהם כל העולם שלי‬ ‫ואני אוהבת אותם כל כך?‬
‫ובכל זאת, ילדיה של מרי ממשיכים להעריץ אותה‬ ‫ואפילו רואים בה גיבורה.‬
‫מרי, לעומת זאת,‬ ‫מתקשה לראות ערך בעצמה כאדם‬
‫ובעיקר כאם.‬
‫לא!‬
‫אני ארים.‬
‫תודה.‬
‫אנתוני בן זוגה הציע את מרי כמשתתפת,‬
‫אשר הכיר אותה ב"סיסטר הארטס".‬
‫היא מבלה הרבה זמן במתן עזרה לאנשים‬ ‫בהתמודדות עם טראומה מהכלא.‬
‫אבל אף אחד לא עוזר לה במאבקים שלה.‬
‫היא פשוט לא מפסיקה לעבוד.‬
‫אבל היא משקיעה את כל הזמן שלה‬
‫כדי לשפר את איכות החיים של אנשים אחרים.‬
‫וזה נותן לה דרך‬
‫להימנע מלשפר את איכות חייה.‬
‫מרי לא יודעת מי היא מחוץ לניהול התוכנית.‬
‫היא הזניחה מאוד את עצמה.‬
‫היא מתחמקת מילדיה הבוגרים,‬
‫ואני חושב שהיא צריכה להיות שם‬ ‫לפני שעוד זמן יתבזבז.‬
‫מרי אישה חופשייה באופן רשמי כעת,‬
‫אך היא מצאה עצמה תקועה במקום‬ ‫שבו הגוף שלה חופשי,‬
‫אבל ליבה וראשה עדיין מרגישים כלואים.‬
‫זה שובר את הלב.‬
‫אני עדיין מייצגת את הכלא.‬
‫ואני כבר לא רוצה לייצג את הכלא.‬
‫אני כבר לא על תנאי.‬
‫אני חופשייה לחלוטין.‬
‫אני רוצה להשתנות.‬
‫אני פשוט לא יודעת איך.‬
‫המשימה שלנו השבוע‬ ‫היא לעזור לאחות הזו לשחרר את נשמתה!‬
‫כן!‬
‫כן, מרי!‬
‫- יום 1 -‬
‫- כל החופש הזה, -‬
‫- אבל אני עדיין מרגישה כלואה.‬ ‫פייפר קרמן -‬
‫אלוהים. זה חמוד!‬ ‫-כן.‬
‫זה ורוד!‬
‫טאן, הבאת את כרטיס האשראי שלך, נכון?‬
‫כן. תמיד.‬ ‫-טוב.‬
‫שלום?‬ ‫-אני מת על המקום הזה.‬
‫מרי!‬ ‫-היי, מרי.‬
‫תראו אתכם! תראו את כולכם!‬
‫מה שלומך, גברת יפהפייה?‬
‫מרי מזכירה לי את אחת הדודות שלי.‬ ‫אתה רק רוצה ממנה חיבוק.‬
‫אלה נהדרות.‬ ‫-תראו את אלה. אלוהים!‬
‫תוכלי למדוד אותם אח"כ. אני יודע.‬
‫פשוט מרגישים את האהבה.‬
‫זה אנתוני.‬ ‫-שלום.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-מציע המועמדות.‬
‫ספרי לנו מה העסק הזה עושה למען הקהילה.‬
‫כשאנשים חוזרים הביתה מהכלא‬ ‫ולא מוצאים עבודה,‬
‫הם יודעים שתהיה להם עבודה פה.‬
‫כי זה נוצר במיוחד בשבילם.‬
‫אנתוני היה חסר בית, בדיוק כמוני.‬
‫הוא ריצה 18 שנה סך הכול.‬
‫הוא יצא משליטה.‬
‫תוך שנה, הוא ניהל את כל העסק הזה.‬
‫הוא תומך בי.‬
‫הכול בחיים שלי שונה לגמרי.‬
‫יש לי תקווה. יש לי ביטחון.‬
‫אני עושה משהו מהפכני לחלוטין.‬
‫זה נקרא דה-מאסר.‬
‫תראי לנו?‬ ‫-בבקשה.‬
‫בואו נראה.‬
‫טוב, אם אשים את זה כאן...‬
‫בכלא, אני יודעת שהנעל הזו לא שייכת לשם,‬
‫אבל אם אזיז את הנעל,‬ ‫אני עלולה לעבור לבידוד.‬
‫עכשיו אני לא מכירה משהו אחר.‬
‫כשהם מגיעים ל"סיסטר הארטס",‬ ‫אני אומרת, "ג'ונתן, תארגן את זה".‬
‫אז ג'ונתן יעשה את זה.‬
‫הוא אומר, "אני רוצה את זה כאן, לא כאן".‬
‫דה-מאסר הוא פשוט כמו זה.‬
‫לתת למישהו רשות לחשוב בעצמם שוב.‬
‫כל מה שאתם רואים שמונח כאן‬
‫נעשה על ידי אדם ששברו אותו,‬
‫שעובר טיפול ארגוני.‬
‫וזה נראה כל כך טוב!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני אוהב חנויות יד שנייה.‬
‫אפילו את הדברים המגוחכים.‬
‫מישהו יחליט לקנות את זה יום אחד.‬
‫אהבת?‬ ‫-תראה את זה.‬
‫יש פאוצ'ים.‬
‫יש כובעים. יש צעיפים.‬
‫יש נעליים. יש תכשיטים קטנים.‬
‫אני בחנות יד שנייה.‬
‫אני קונה יד שנייה.‬ ‫-כ"כ שיק.‬
‫באמת יש כאן משהו לכל אחד.‬
‫את עוזרת לאנשים כאן,‬ ‫אז עכשיו אנחנו נעזור לך קצת.‬
‫בואי נלך לבית שלך.‬ ‫-אנחנו רוצים לראות איפה את גרה.‬
‫אנחנו נטפל בך ממש יפה.‬
‫אני אצטרך לחזור בשביל הפאוץ' הזה.‬
‫ביי לכולם!‬ ‫-טוב. ביי-ביי, חבר'ה.‬
‫מרגש לראות את הבית שלך, מרי.‬
‫הבית שלך מוכן.‬
‫זה הבית.‬
‫זה מטבח גדול מאוד.‬
‫כן.‬ ‫-המון סירים. מרגש מאוד.‬
‫זה חדר השינה.‬
‫אהבתי את המיטה הגבוהה.‬
‫המיטה הזאת רוטטת.‬
‫בוא למלון האהבה של מרי, מותק.‬
‫תשכבי, מרי. נראה אותך רוטטת.‬
‫לא, אני לא רוצה.‬
‫שימי את זה על גבוה, טאני מגיע.‬
‫זה נחמד.‬
‫אני אוהב את זה, מארי.‬ ‫-כן.‬
‫לכו לראות את הבית.‬
‫אני אשאר כאן.‬ ‫-תפוס אותי, טאני! אני בא.‬
‫אני אראה לך את השירותים.‬
‫עכשיו...‬ ‫-זה גודל טוב.‬
‫זה באמת גודל טוב.‬ ‫-אבל יש...‬
‫אבל...‬ ‫-יש גם כאן המון דברים.‬
‫כל מה שהיה בבית הגיע מחנות היד שנייה.‬
‫כן.‬ ‫-הכול.‬
‫הבית חשוך. כל הווילונות סגורים.‬
‫יש לה את כל הבלגן בעולם.‬
‫מרי, יש לך דברים.‬
‫יש לך הרבה דברים.‬
‫אז כשיצאתי מהכלא, רציתי שיהיו לי דברים‬
‫כי לא הרשו לי לשמור דברים.‬
‫אולי נחשוב‬
‫איך לעזור לך לבחור דברים שבאמת יקרים לך.‬
‫המושג הפחות רומנטי לזה הוא עריכה.‬
‫בסדר.‬
‫אם תצטרכי לקחת אותי למקום אחד בבית שלך,‬
‫מה יהיה הדבר האהוב עלייך?‬
‫זה המקום האהוב עליי בכל הבית.‬
‫כמה שזה נשמע מטורף לחלק מהאנשים,‬
‫אני פשוט באה הנה לפעמים,‬ ‫אני אוהבת לשבת על הספה‬
‫ולהביט מבעד לחלון, לראות את הצמחים שלי,‬
‫ואני מרגישה מחוברת לטבע,‬
‫כאילו אני מחוברת לבורא שלי, אתה מבין?‬
‫כי אותו הבורא שברא אותי‬ ‫ברא את הצמחים האלה,‬
‫וזה פשוט גורם לי להרגיש אנושית.‬
‫זה דבר יפהפה. כן.‬ ‫-נכון?‬
‫קראמו ממש טוב עם צמחים.‬ ‫-באמת?‬
‫לא, אני לא.‬
‫זה הולך.‬
‫אני אפילו לא יודע מי היא.‬
‫לא.‬
‫אני רוצה לדעת עוד קצת‬ ‫על חייך לפני שנכנסת לכלא.‬
‫לפני הכלא?‬
‫יש לי תואר בניהול נכסים ונדל"ן.‬
‫הייתי קונה בתים ממכירות שריף, ממכירות מס,‬
‫ואז מוכרת אותם לאמהות יחידניות,‬ ‫אזרחים ותיקים.‬
‫ואני גם אמא לשבעה ילדים.‬ ‫שישה בנים ובת אחת.‬
‫ספרי לי על הילדים שלך.‬ ‫-הריתי בגיל 16.‬
‫אמא שלי אמרה,‬ ‫"את בהיריון. את הולכת להתחתן".‬
‫היא פשוט מסרה אותי אליו,‬ ‫הכריחה אותי ללכת איתו.‬
‫לא רציתי לעשות את זה בכלל.‬
‫ילדיי, גדלתי איתם.‬
‫זה הבכור שלי.‬
‫הוא היה הכי טוב שלי.‬
‫אני רואה שהוא נפטר.‬
‫יצאת מהכלא כשהוא נפטר?‬
‫לא.‬
‫הוא נהרג בתאונת דרכים.‬
‫לא יכולתי ללכת להלוויה שלו.‬
‫ולא הייתה לי הזדמנות להיפרד.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫זו הייתה נקודת השבר שלי.‬
‫הוא היה האדם הראשון בעולם‬ ‫שהרגשתי שאהב אותי באמת.‬
‫איך מערכת היחסים שלך עם ילדייך האחרים?‬
‫הם מפוזרים. הם בכל מקום.‬ ‫-הבנתי.‬
‫אני אפילו לא יודעת מה הם חושבים עליי.‬
‫אני כמעט מרגישה אשמה.‬
‫זה כאילו,‬
‫תאר לעצמך להיות במקום אחד‬ ‫במשך 12 וחצי, כמעט 13 שנה,‬
‫ואסור לך לגעת באף אחד.‬
‫אז השתחררתי,‬
‫ופתאום יש לי בן גדול בגובה 1.95 מטר‬ ‫שרוצה להתחבק.‬
‫זה יותר מדי.‬
‫היית מנותקת במשך 12 שנה.‬
‫חלקם אפילו לא יודעים מה השגתי.‬
‫זה פוגע בך.‬ ‫-נכון.‬
‫כן.‬ ‫-נכון.‬
‫- הבריאות היא העושר שלך‬ ‫תלמדי לאהוב את ביתך -‬
‫מתי בישלת למישהו בפעם האחרונה?‬
‫לפני הקורונה.‬
‫שאלתי כי כשהסתכלתי במקפיא שלך,‬
‫יש לך הרבה חלבונים בכמויות גדולות.‬
‫יש לי שבעה ילדים,‬ ‫אז אני רגילה לבשל הרבה אוכל.‬
‫באיזו תדירות את מבשל להם?‬ ‫-זה היה פעם. ועדיין יש לי מנטליות כזאת.‬
‫הכול היה בסיר אפור.‬
‫הייתי שמה את הבשר,‬ ‫תפוחי האדמה, האורז, הירקות.‬
‫ארוחה בסיר אחד.‬
‫זהו זה. אבל אני לא עושה את זה הרבה.‬ ‫-טוב.‬
‫אני אוהבת לבשל.‬
‫כן, אבל כשאני באה הנה‬ ‫אחרי יום של 12, 14 שעות,‬
‫אני אוכלת כריך חמאת בוטנים וריבה,‬
‫והולכת לחדר לעבוד על המחשב.‬
‫לא שזה רע לאכול כריך חמאת בוטנים וריבה,‬
‫אבל מה אם את רוצה ארוחה ביתית,‬
‫אבל אין לך זמן וסבלנות לזה?‬
‫שמעת על הכנה מראש פעם?‬ ‫-לא.‬
‫זה הרעיון של הכנה של תבשיל גדול כלשהו,‬
‫אפשר לאחסן אותו, לתייג אותו, לשים במקפיא.‬
‫אז אפשר להקפיא דברים בזה?‬ ‫-מאה אחוז.‬
‫ניו אורלינס היא ביתך כעת.‬
‫יצא לך לטעום בישול מניו אורלינס?‬ ‫-אני אפילו לא אוכלת גמבו.‬
‫אני לא מנסה דברים חדשים.‬
‫הייתי עונד את זה לגמרי. זה יפהפה.‬
‫תראה איזה יפה זה.‬ ‫-יש לה דברים יפים כאן.‬
‫רואה את זה?‬ ‫-מת על המטפחת.‬
‫אני הכנתי את זה.‬ ‫-באמת?‬
‫אני הכנתי.‬ ‫-תפרת את זה?‬
‫אני אראה לך כמה מהמם...‬
‫זה מתאים.‬ ‫-גם תלבושת שלי!‬
‫כן.‬
‫תראה את זה.‬
‫נכון שזה מהמם?‬ ‫-מרי!‬
‫זה מהמם, נכון?‬
‫כמו פעם.‬
‫אני מת על האליפטיקל שלי.‬ ‫-מהר יותר.‬
‫זה זברה, אבל לשירותים.‬
‫כמה זמן את מגדלת את הרסטות שלך?‬
‫בערך 12 שנה.‬
‫שתיים עשרה שנים של אורך.‬ ‫תראי לי אותן.‬
‫כי לא ראינו עד עכשיו.‬
‫יש לך ראש מלא שיער.‬
‫כן.‬ ‫-זה עד הברכיים.‬
‫כן.‬
‫אפשר לזרוק את רסטות ולזרוק אותן לנהר‬
‫ולתת למישהו לטפס עליהן, מותק.‬
‫אלה רסטות ארוכות.‬
‫אבל זה בעצם מה שהיה לך‬ ‫כל הזמן שהיית במאסר.‬
‫זה מה שיש לך מאז שהשתחררת.‬
‫הרסטות האלה מרצות תזכורת למאסר.‬
‫חלמת פעם לשחק עם השיער שלך‬
‫ולא הייתה לך הזדמנות?‬
‫ג'ונתן, הרסטות האלה היו למטרות ביטחון.‬
‫הרסטות האלה שמרו על בטחוני.‬
‫בכלא, תופסים בשיער שלך,‬
‫ומשתמשים בשיער שלך כדי לשלוט בגוף שלך.‬
‫אז עשיתי צמות בשיער‬
‫ולא היה לי שיער ארוך, אז הוא לא היה חשוף.‬
‫כן.‬ ‫-והרסטות פשוט גדלו וגדלו.‬
‫אז זה באמת היה סגנון להגנה עצמית.‬ ‫-כן, להגנה עצמית.‬
‫כן.‬ ‫-זה לא היה סגנון.‬
‫אין לי שום חיבור אליהן.‬
‫ועכשיו...‬ ‫-אז אולי את צריכה קצת שינוי?‬
‫אולי קצת שינוי.‬
‫זה בעצם עכבר למחשב.‬
‫לא ראיתי כזה כבר הרבה זמן.‬
‫מה זה, אנתוני?‬ ‫-זה קוצץ...‬
‫אה, זה "פלשלייט".‬ ‫-זה...‬
‫אני לא יודע מה זה אומר.‬
‫מה גורם לך להרגיש טוב בבגדים?‬
‫יש לי שמלה כאן.‬ ‫-תראי לי.‬
‫השמלה הזאת,‬
‫לבשתי דברים כאלה לפני הכלא.‬
‫בסדר.‬ ‫-זה גרם לי להרגיש נשית.‬
‫בסדר.‬ ‫-זה גרם לי להרגיש כמו גברת.‬
‫וסמכותית. אני לא אדם שמתבדח יותר מדי.‬
‫לא אדם שמתבדח?‬ ‫את נראית כמו מישהי ממש כייפית.‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫לבשת אותה פעם? התגית עדיין עליה.‬
‫נראה לי שאני צריכה לרדת קילו או שניים.‬
‫חיטטתי קצת.‬
‫מי זו?‬
‫היא לא מרי. לא יכול להיות שזו מרי.‬ ‫-לא.‬
‫הארון הזה כל כך פרוע.‬
‫יש אלף אישיויות בתוך הארון הזה.‬
‫אחת, אולי שתיים, הן מרי.‬
‫כל השאר הן אישה אקראית אחרת.‬
‫הייתי נאבק בכל בוקר במחשבה,‬ ‫"כל כך הרבה קורה כאן.‬
‫"איך אחליט מי אני רוצה להיות היום?"‬
‫אפילו אם תחיי עוד מאה שנה,‬ ‫לא תוכלי ללבוש את כל זה.‬
‫אני המומה מאוד מכל הדברים האלה.‬
‫אז לבישת מדים פשוט הופכת‬ ‫את החיים שלי לפשוטים יותר.‬
‫אז השאלה שלי היא כזאת, בשביל מה כל זה?‬
‫אני רוצה להרגיש שוב יפה.‬
‫מתי הרגשת יפה בפעם האחרונה, מרי?‬
‫כשהתחתנתי בגיל 16.‬
‫אני זוכרת שהוא לקח אותי למסיבה,‬
‫ואמא שלי תפרה שמלה ארוכה יפהפייה.‬
‫היא הייתה צמודה במותן והתרחבה.‬
‫מה היה הצבע שלה?‬
‫זה היה צבע אדום.‬
‫בסדר.‬ ‫-זה הצבע האהוב עליי.‬
‫הרגשתי כמו האישה הכי יפה בעולם.‬
‫אני רוצה לגרום לך‬ ‫להרגיש ככה שוב לגבי עצמך.‬
‫מה שאנחנו צריכים לעבוד עליו זה עריכה.‬
‫לוודא שאת נפטרת מהדברים שלא יעבדו בשבילך‬
‫ושומרת על מה שכן. אנחנו נפתור את זה.‬
‫זו הייתה ארוחת הבוקר? או שזה...‬
‫זה נראה כמו ארוחת הצהריים‬ ‫מלפני כמה ימים. כי החמוצים יבשים.‬
‫נכון.‬ ‫-בסדר.‬
‫בכלא, אם החליטו לא להאכיל אותי,‬
‫נאלצתי לאכול אוכל שהחבאתי.‬
‫אז קשה לי פשוט לזרוק את זה.‬
‫מרי, יש לי שאלה שהיא באמת מסקרנות‬
‫וללא שיפוטיות, מן הסתם.‬
‫מה גורם לך לרצות להישאר כאן בניו אורלינס?‬
‫אללה לא היה שם אותי על ההר הזה‬
‫אם הוא לא רצה‬ ‫שאראה לאנשים שאפשר להזיז אותו,‬
‫שדברים יכולים להשתנות.‬
‫אז בגלל זה נשארתי, כי כאן ננטעתי.‬
‫הייתי בכלא, שם ראיתי הכי הרבה סבל.‬
‫השארתי הבטחה. אמרתי, "אם רק תגיעו אליי,‬
‫"כשתשחררו, יהיה לכם מקום לישון בו.‬
‫"אני אעזור עם בגדים ואוכל. רק בואו אליי."‬
‫אני מרגיש את העצב בליבה עמוקות.‬
‫כל מה שהיא מנסה לעשות‬ ‫זה לעזור לאחרים ולהפיק את המיטב עכשיו.‬
‫אבל ברור מאוד ממה שהיא אמרה לנו‬
‫שלא הייתה לה הזדמנות‬ ‫באמת למצוא דרך להתקדם.‬
‫ואנחנו נעזור לה עם זה.‬
‫נתת כל כך הרבה.‬ ‫המטרה השבוע היא שאנחנו ניתן לך.‬
‫לך.‬
‫את מלמדת את כולם‬ ‫איך למצוא את הגרסה הכי טובה של עצמם‬
‫ואת החיים החדשים שלהם.‬
‫ואנחנו נעזור למצוא‬ ‫את הגרסה הכי טובה של עצמך‬
‫ולעזור לך להגיע לחייך החדשים.‬
‫כי עכשיו תורך, מרי.‬
‫איך זה נשמע? זה שונה מהיומיום שלך.‬
‫זה נהדר.‬
‫בואו נתחיל את השבוע.‬ ‫-אנחנו מתחילים בעוד שלוש, שתיים...‬
‫לא, אני צוחק. אנחנו נצא.‬
‫אני אוהב שמרי נפתחת.‬
‫היא רוצה ליצור קשר עם המשפחה שלה.‬
‫אני חייב להבין יותר מה קרה בעבר של מרי‬
‫כדי שנוכל לחשוב איך לתת לה עתיד טוב יותר.‬
‫הרסטות שלה הגיעו ממקום של הגנה,‬ ‫לא ממקום של ביטוי,‬
‫אז אני כאן כדי לתת לה את הגישה,‬
‫לתת לה את המשאבים שהיא צריכה‬
‫כדי להציג את הסגנון שהיא רוצה להציג.‬
‫מרי מוכנה למה? לפרק חדש.‬
‫אני רוצה להפיח חיים בחלל הזה.‬
‫כרגע, זה מרגיש כמו תא אפל וחשוך,‬
‫ואני רוצה שהוא ירגיש בדיוק ההפך מזה.‬
‫באותה הכוונה שהיא מלמדת את העובדים שלה‬
‫להיות מעורבים בחנות שלה,‬
‫אני רוצה שמרי תעשה את זה‬ ‫עם עצמה ועבור עצמה.‬
‫ואני רוצה שהיא תתחיל בקטן.‬
‫אני רוצה לעורר מחדש‬ ‫את ההתרגשות של להיות במטבח.‬
‫היא תקועה במדי "סיסטר הארטס".‬
‫לפני כן, היא לבשה מדי אסירה.‬
‫אני רוצה להזכיר לה שהיא עדיין אדם,‬
‫היא עדיין אישה, היא עדיין אנושית,‬
‫ושמגיע לה להרגיש יפהפייה.‬
‫- יום 2 -‬
‫- תני לגשם לרדת בתוכך...‬ ‫הוא יהפוך את ליבך לגן. -‬
‫את בצבע האהוב עלייך, אדום,‬ ‫מה שממש משמח אותי.‬
‫כן. תודה.‬
‫זה צבע משמח.‬
‫זה יהיה החלק הכיפי.‬
‫מה דעתך על קניות?‬ ‫-אני כל כך מתרגשת.‬
‫אמרת שאת רוצה צבע.‬
‫כן.‬ ‫-לקחנו אותך למקום עם צבע.‬
‫במשך יותר מעשר שנים היא לא זכתה לשחק בצבע,‬
‫ובוטיק ווסט לונדון מלא בצבע.‬
‫הוא מלא במשחק.‬
‫אז אני רוצה להראות לה מה אפשר לעשות.‬
‫את קצת אגרנית.‬
‫אני כמעט בטוח שאת יודעת את זה.‬ ‫זה לא מפתיע אותך.‬
‫אבל בעיקר בארון שלך.‬
‫אני רוצה להראות לך שאת יכולה לצמצם‬
‫ושיהיו לך רק כמה דברים,‬
‫והם יוכלו לעזור לך להיראות יפהפייה,‬
‫בניגוד לאלף דברים‬ ‫שלא תדעי איך לבנות איתם לוק.‬
‫אמרת שאת אוהבת גזרה הדוקה שמתרחבת,‬
‫הדוקה במותן ומתרחבת.‬
‫עכשיו אני רוצה להראות לך גרסאות של זה.‬ ‫לא נלך יותר מדי...‬
‫כי זה מרגיש קצת כמו נסיכה.‬ ‫-כן.‬
‫ואת ליידי.‬ ‫-כן.‬
‫ואני גם רוצה שתלבשי‬ ‫בגדים קלילים ומשוחררים.‬
‫חם פה, ואני בטוח שאת רגילה לחום.‬
‫לא.‬ ‫-את רוצה להרגיש בנוח.‬
‫לא. מי רגיל לחום הזה? זה חום נוראי. אז...‬
‫נכון שזה יפה?‬ ‫-זה נחמד.‬
‫כאילו...‬ ‫-זה מלכותי.‬
‫הסיבה שרציתי דברים שזורמים‬ ‫היא כי כשאת הולכת, רואים תנועה.‬
‫את נראית כמעט שמימית.‬
‫אבל נתאים את זה לשמלות ונתאים שכבות.‬
‫אלוהים!‬ ‫-את לא תאמיני.‬
‫אתה רוצה שאני אמדוד את זה?‬ ‫-כן.‬
‫תצעקי לי אם תצטרכי משהו.‬ ‫אנחנו ננסה את זה.‬
‫בסדר.‬
‫מרי?‬
‫את מוכנה?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים.‬
‫זה כל כך מלכותי.‬
‫זה כל כך אני.‬
‫באמת?‬ ‫-זה כל כך אני, כן.‬
‫חסר דבר אחד.‬ ‫הבאתי לך משקפיים חדשים.‬
‫רציתי שיהיה לך זוג יותר שיקי.‬
‫זה יותר טוב.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אלוהים. זה יותר טוב, מרי.‬
‫הצרנו את המותן עם חגורה,‬
‫אז את ממש מדגישה‬ ‫את כל החלקים הכי יפים שבך.‬
‫אני מרגישה סקסית.‬
‫כן!‬ ‫-באמת.‬
‫את נראית סקסית, מרי!‬
‫ברור שהיא לא ראתה את עצמה כך הרבה זמן.‬
‫זה מרגיש יותר‬ ‫כמו מי שאת רוצה להיות מעכשיו?‬
‫כן.‬
‫נהדר.‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה לשמור על המהות של מרי,‬
‫והתלבושת הזו היא עדיין‬ ‫גרסה מתוחכמת ומרוממת של מרי.‬
‫מרי!‬
‫אני יודע שזה עקב גבוה.‬
‫לא הייתי חושבת על נעליים אדומות.‬
‫ג'ינס וחולצה מתאימים לעבודה,‬ ‫אבל זו מי שאת, לא ההיא.‬
‫אני מרגישה עוצמתית בזה.‬
‫חיבקנו את הגוף שלך במקומות הנכונים.‬
‫אנחנו לא הולכים על מראה מופקר.‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו כל כך מעודנים.‬
‫מתוחכם.‬ ‫-כן.‬
‫אני אוהב שאת קונה יד שנייה, אל תפסיקי.‬
‫עם זאת, מדי פעם,‬
‫ללכת לבוטיק כזה כדי להרגיש מיוחדת זה חשוב.‬
‫אני אעשה את זה מעכשיו.‬
‫יופי.‬
‫אחרייך.‬
‫זו מסעדה.‬ ‫-כן.‬
‫הם ממש מתגאים במטבח קריאולי.‬
‫המטבח הקייג'וני הוא אוכל כפרי.‬
‫המטבח הקריאולי הוא אוכל עירוני.‬
‫לאנשי העיר‬ ‫יש בדרך כלל גישה להרבה פירות ים.‬
‫קייג'ון, קאנטרי.‬
‫קייג'ון, קאנטרי. קריאולי?‬ ‫-עיר.‬
‫עיר.‬ ‫-הבנתי.‬
‫והחלטת להפוך את לואיזיאנה לביתך.‬
‫כן.‬
‫אז את מלכת סיר אחד.‬
‫רציתי לאחד את כל זה‬ ‫ולהכין משהו שנקרא אטופיי שרימפס‬
‫אני אכין אטופיי?‬ ‫-את תכיני אטופיי.‬
‫בוא נכין אטופיי.‬ ‫-אנחנו נכין את זה ביחד.‬
‫אכלת את זה פעם?‬ ‫-לא.‬
‫אף פעם לא אכלת?‬
‫אז אם תוכלי להכין סיר גדול של זה‬ ‫יום אחד בשבוע,‬
‫תוכלי לשים את זה בקופסאות אטומות יפה,‬
‫להכניס אותן למקפיא.‬
‫כשאת הולכת לעבודה, את חוזרת‬ ‫ומחממת ויש לך ארוחה ביתית נהדרת.‬
‫כאן כולם שמים את זה על אורז.‬
‫אתה שם אורז?‬ ‫-אל תדאגי. אנחנו נכין אורז.‬
‫את קופצת קדימה.‬ ‫-בסדר.‬
‫מוכנה להתחיל?‬ ‫-כל כך מוכנה.‬
‫אנחנו בעצם הולכים להכין את הבסיס שלנו.‬
‫אז יש לנו ארבעה חלקים בצל,‬ ‫חלק אחד פלפל, חלק אחד סלרי.‬
‫יפהפה.‬
‫מושלם, ורק שתדעי, אני מתחיל לחתוך את השום.‬
‫נותן לו לחיצה טובה.‬
‫ואז עם אצבעות מכופפות...‬
‫תודה, מרי.‬
‫יש לך אינסטינקט אמהי.‬
‫מה היה הדבר האהוב עלייך שהכנת לילדים שלך?‬
‫צ'ילי.‬ ‫-מה שמת בצ'ילי?‬
‫כל מה שחריף. באוהיו, קר מאוד.‬
‫הפלפל עזר לשמר את הילדים שלי‬ ‫כדי שלא יקבלו הצטננות וכל זה.‬
‫אנחנו משתמשים במרכיבים דומים.‬ ‫יש פפריקה, בשביל הטעם המעושן.‬
‫קצת אורגנו, קצת תימין,‬
‫אבקת שום, אבקת בצל, פלפל לבן ושחור.‬
‫אנחנו מכינים את זה?‬
‫את זה את יכולה לקנות מוכן,‬ ‫או להכין בעצמך.‬
‫אני אוהבת להכין.‬ ‫-זו תערובת תבלינים קריאולית בסיסית.‬
‫מוסיפים מעט חמאה למרכז.‬
‫שימי את כל תערובת התבלינים.‬
‫מושלם.‬
‫אני מריחה את זה.‬ ‫-כן.‬
‫אני אוסיף את השום עכשיו.‬
‫ואז אוסיף גם את הרוטב החריף.‬
‫קצת יין לבן.‬
‫הארומה!‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו העגבניות שלנו.‬
‫זה מריח כל כך טוב.‬
‫בסדר.‬
‫אני אראה לך איך להכין את הרוטב.‬
‫אנחנו מוסיפים אותו כחומר מסמיך.‬ ‫יש לי ציר שרימפס כאן.‬
‫בסדר.‬ ‫-לתוך הקנקן הקטן.‬
‫ואני אוסיף את הקמח.‬
‫זה מה שהאמא הפולנייה שלי‬ ‫הכינה כשהייתי ילד.‬
‫עכשיו נמזוג את זה פנימה.‬
‫מריח מדהים.‬ ‫-נכון.‬
‫ונראה ממש יפה.‬
‫ולא לוקח הרבה זמן להכין את זה.‬
‫לא ממש.‬
‫ציר השרימפס שלנו יסמיך כשהוא יצטמצם,‬
‫ויש לי גם עלי פטרוזיליה.‬
‫אמרת שאת אוהבת חריף.‬
‫רצית להוסיף קאיין?‬ ‫-כן.‬
‫מעולה. את מחליטה. את הבוס.‬
‫וואו.‬
‫מה?‬
‫זה טוב?‬ ‫-אני ילד פולני.‬
‫זה ממש חריף בשבילי!‬
‫זה נפלא.‬
‫זה מרפא.‬ ‫-במאה אחוז.‬
‫האטופיי הזה לא יעלים‬
‫את הדברים האיומים שחווית,‬
‫אבל זה כלי, נכון?‬
‫בכל פעם שאת מרגישה מוצפת,‬ ‫פשוט להגיד, "בסדר, מרי,‬
‫"נתרכז במטבח ונכין לעצמנו משהו."‬
‫מבחינתי, זו צורה של דה-מאסר.‬
‫זה הופך את הלך הרוח ששכחתי שיש לי בכלל.‬
‫אני מסתכלת בתוך הסיר הזה,‬
‫זה מרים משהו בתוכי.‬ ‫-כן!‬
‫את עושה כל כך הרבה למען אנשים אחרים,‬
‫אבל תביני את החשיבות‬ ‫של לעשות את זה גם בשביל עצמך.‬
‫אתה מבין, לא הייתי מבינה את זה‬ ‫כי זה קשור אליי.‬
‫זה לא בא לך בצורה אוטומטית.‬ ‫-לא. ממש לא.‬
‫יש הבדל בין לפתוח חבילה של קרקרים‬
‫ופשוט לאכול אותם‬ ‫כדי לקבל מספיק קלוריות ביום‬
‫לבין הזנה של עצמך ובישול של משהו.‬
‫אתה אומר לעצמך שאתה ראוי לזמן ולמאמץ שנדרש‬
‫עם משהו נפלא שאתה זוכה להאכיל את עצמך בו.‬
‫כי אני חושב שזה גם חלק חשוב בריפוי,‬
‫פשוט לתמוך בעצמך.‬
‫מי היה מראה לי איך לעשות את זה לפניך?‬
‫לא יודע.‬ ‫-אף אחד!‬
‫עכשיו אני יודעת איך לבשל לעצמי,‬
‫ואני אכין את האטופיי שרימפס‬ ‫הכי טוב בניו אורלינס.‬
‫נכון.‬
‫אז קילפתי שרימפס יפהפה.‬
‫אלה מוכנים להיכנס לסיר.‬
‫אטופי מגיע מהמילה הצרפתית‬ ‫"לחנוק" או "להיחנק".‬
‫בואי נחנוק את השרימפס.‬
‫החום שלנו נמוך.‬
‫כשהם יהפכו לוורודים, הם מוכנים.‬
‫תראה את האטופיי שרימפס הזה.‬
‫בישלתי אורז בינוני.‬
‫ערבבתי אותו עם מעט חמאה.‬ ‫כדי למזוג את זה סביב האורז.‬
‫אז יש לנו את אי האורז היפהפה‬
‫וכל השאר מסביב.‬
‫בבקשה.‬
‫אני ממש מרגישה כמו שפית גורמה כאן.‬
‫כי זה מה שאת.‬ ‫-תראה.‬
‫יפהפה.‬
‫כן.‬ ‫-זה ממש יפה.‬
‫אפשר לשים לימון על שלך?‬ ‫-כן.‬
‫זה מעיר הכול בצורה יפה ורעננה.‬
‫ואז את מוזמנת לקשט.‬
‫מוכנה לטעום?‬ ‫-כן.‬
‫זה כל כך טעים.‬
‫יש חריפות!‬ ‫-כן.‬
‫זה מעדן.‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא משחק.‬
‫אני אכין את זה במהירות האור.‬
‫אתה יודע מה זה מהירות האור?‬ ‫-מהר. כן.‬
‫מהר.‬ ‫-הבנתי.‬
‫אני אגיד לך כמה מהר אני אכין את זה.‬ ‫במהירות האור.‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫מטבח קריאולי.‬
‫- יום 3 -‬
‫- בושה שוחקת את האומץ שלנו ומעודדת ניתוק.‬ ‫ברנה בראון -‬
‫אני מראה למרי את אלבום התמונות‬
‫כי הוא תזכורת טובה‬ ‫למי שהיא הייתה לפני שהיא נכנסה לכלא.‬
‫אבל כדי שאני באמת אצליח לעזור לה,‬
‫אני צריך להבין מי היא.‬
‫אני שמח שסוף סוף יוצא לנו לבלות יחד.‬
‫נהניתי להכיר אותך בזמן הקצר הזה.‬
‫גם אני.‬
‫את מדברת על החוויות שלך בכלא,‬
‫את מדברת על איך שאת עוזרת לאנשים אחרי,‬ ‫וזה חשוב,‬
‫אבל כמה דברים בלטו לי.‬
‫אמרת שאת חושבת‬ ‫שאיבדת את האינסטינקט האמהי שלך.‬
‫זה הגיוני,‬ ‫אבל רציתי ללמוד עוד על מרי לפני הכלא.‬
‫התחתנת בגיל 16.‬
‫אני ממש רוצה לדעת יותר על זה.‬
‫כשנכנסתי להיריון בגיל 16,‬
‫הרגשתי את כל הבושה והאשמה,‬
‫וכל שאר הדברים‬ ‫שכל בת 16 אחרת הייתה מרגישה.‬
‫כעסתי על האבא של התינוק,‬
‫ולא ממש אהבתי אותו.‬
‫למדתי לכבד אותו כי הוא היה מבוגר יותר.‬
‫אבל אפילו לא הכרתי אותו‬ ‫או ידעתי מה זו אהבה...‬
‫הייתי פשוט... הוא היה הראשון שהייתי איתו.‬
‫הוא היה ממשפחה עשירה מאוד.‬
‫אתה יודע, בפועל, כשאני לוקחת צעד אחורה,‬
‫אני מרגישה שהשתמשו בי כרכוש.‬
‫המשפחה שלי קיבלה מתנות וכסף.‬
‫מה שמוביל אותי לשאול, מי הגן עלייך?‬
‫אף אחד, בעצם.‬
‫אני מסתכל על ציר הזמן הזה עכשיו,‬
‫ומבין איפה מתחיל מסע הבושה שלך.‬
‫זו ילדה קטנה ש...‬ ‫לא קיבלה את האהבה שהגיעה לה.‬
‫לא גדלתי בבית של אהבה וטיפוח.‬
‫לא ידעתי איך לעשות את זה.‬
‫אני חושב שחשוב להבין את זה,‬
‫כי כשאנחנו מדברים על המסע להיות הורים,‬
‫אנחנו תמיד צריכים לזכור מי אנחנו כבני אדם.‬
‫אני לא מנסה להמעיט במה שחווית בכלא,‬
‫אבל אני צריך שתדעי‬ ‫שהטראומה התחילה לפני כן,‬
‫שיש דברים שגרמו לך לקבל החלטות לפני כן.‬
‫כן.‬
‫כשחיפשתי בבית שלך, ראיתי את זה.‬
‫נראה שזה היה ממוען אלייך כשהיית בכלא.‬
‫זה המכתב האחרון שקיבלתי מהבן שלי.‬
‫הבנתי.‬
‫את יכולה להקריא אותו?‬
‫הוא כתב, "שלום, זה אני".‬
‫זה... "זה אני".‬
‫הוא כתב, "הילד מספר אחת שלך.‬
‫"קיבלתי את הקוראן ששלחת לי.‬
‫"כשהייתי צעיר יותר,‬
‫"אנשים היו שואלים אותי‬ ‫במה אני מאמין, באיזו דת.‬
‫"הייתי עונה, 'באמא שלי'.‬
‫"לפעמים אני מביט לאחור‬
‫"ותוהה איך המצב היה באמת כשגידלת אותנו.‬
‫"זה בטח לא היה קל, נכון?‬
‫"באחד המכתבים שלך אמרת,‬ ‫'לא עשיתי שום דבר אחר'.‬
‫"'לימדתי אתכם איך להילחם'‬
‫"מה עם אהבה?‬
‫"כאילו, זה הדבר היחיד‬ ‫שמעולם לא הצלחתי להבין,‬
‫"אהבה ורגשות.‬
‫"אמא, עשית כמיטב יכולתך.‬
‫"המיטב שלך תמיד היה טוב בשבילי."‬
‫חמישה ימים לפני מותו.‬
‫הוא הודה שלימדת אותו‬ ‫איך להילחם ואיך לשרוד.‬
‫כי זה מה שאת נאלצת לעשות.‬
‫אבל הוא אמר שהוא לא יודע לאהוב.‬
‫את חושבת שידעת איך לאהוב את ילדייך?‬
‫לא.‬
‫לא קיבלת אהבה,‬
‫ואז מישהו שם שבעה ילדים בחיקך,‬
‫ואמר, "תאהבי אותם".‬
‫איך את אמורה ללמד משהו‬ ‫כשאת לא יודעת איך לעשות את זה?‬
‫אני חושבת שאני לא יודעת איך לאהוב‬ ‫אפילו פחות מבעבר,‬
‫ויכול להיות שזו אחת הסיבות‬ ‫שלא רציתי לחזור.‬
‫כי מעולם לא ידעתי איך להיות אמא.‬
‫זו הפעם הראשונה שאת כנה‬ ‫לגבי הימנעות ממערכת היחסים הזאת.‬
‫וככל שאת נמנעת ממשהו‬ ‫שאת יודעת שאת צריכה לפתור,‬
‫כך הבושה הזו גדלה וגדלה בראש שלנו.‬
‫כי הבושה היא מה שמונע ממך‬ ‫להיות עם הילדים שלך.‬
‫זה מה שמונע ממך להגיד,‬ ‫"תנו לי פשוט להיות שם".‬
‫על מה את חושבת עכשיו?‬
‫אני חושבת שאשמח לחזור אליו.‬
‫לילד שלך.‬
‫הוא פונה אליי כל הזמן.‬
‫הוא מבקש ממני אהבה.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה יודע... ואני לא אוהבת תירוצים,‬ ‫ואני לא מנסה לתרץ.‬
‫פשוט לא הכרתי משהו אחר.‬ ‫-בום. זה לא תירוץ.‬
‫אני חייבת להסביר להם‬ ‫ולהגיד להם כמה אני מצטערת.‬
‫ומה שזה עושה, כשאת יכולה להודות בזה,‬
‫לסלוח לעצמך ואז לבקש סליחה,‬
‫זה לוקח את הבושה.‬
‫כי זה מגיע לך.‬
‫כן.‬ ‫-אבל יותר מזה, זה מגיע לילדים שלך.‬
‫ולנכדים שלי.‬ ‫-ולנכדים שלך.‬
‫זה אומר שכל בוקר תגידי,‬
‫"אני אקום. אני מודה שלא ידעתי מה אני עושה,‬
‫"אבל אני יודעת מה אעשה היום,‬ ‫אני אתקשר ואגיד, 'אני אוהבת אותך.'‬
‫"תן לי לנסות לעשות בשבילך‬ ‫כל מה שלא עשו עבור מרי הקטנה."‬
‫אבל את יכולה לשבור את המעגל.‬
‫אתה יודע שאעשה את זה.‬
‫נכון.‬ ‫-אעשה זאת.‬
‫אם אני יודע משהו על האישיות שלך?‬
‫קראמו, תודה רבה.‬
‫כן.‬ ‫-תקשיבי.‬
‫אני רוצה ללמד את מרי להיות קצת יותר ממוקדת‬
‫בנוגע לדברים שאנו מקיפים את עצמנו בהם.‬
‫צמחים הם חלק כל כך חשוב בבית של מישהו‬
‫כי לא רק שהם מפיחים חיים בחלל,‬
‫זה משהו שאפשר לטפח.‬
‫זה יפהפה.‬
‫תסתכלי על המקום המהמם הזה.‬ ‫-כל כך יפה!‬
‫הירוק, זה כל כך מרגיע.‬
‫מרי יפה כל כך מבחוץ.‬
‫היא כל כך יפה מבפנים.‬
‫אבל היא לא מרגישה יפה.‬
‫היי. את בעלת המקום?‬ ‫-זו מרי, אנו אוהבים אותה.‬
‫היא מקבלת אותנו בחלל ובמספרה שלה.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-חיכיתי לזה.‬
‫באמת חיכינו. כולנו חיכינו לזה, מלכה.‬
‫כן.‬
‫אני רק רוצה לעודד את מרי.‬
‫יש לך רסטות מהממות כבר...‬
‫שתיים עשרה שנה. הרבה... כן.‬
‫אמרת לפני כמה ימים‬ ‫שאת מוכנה למרי חדשה, לסגנון חדש.‬
‫זה נכון?‬ ‫-זה נכון.‬
‫זה מייצג אותי בעבר,‬
‫את אני החזקה,‬
‫אבל עכשיו היא קלילה ואוורירית,‬
‫והיא יכולה פשוט להיות.‬
‫ובאמת מנעו ממך‬
‫לשחק עם השיער שלך.‬
‫כן.‬
‫תני לי ידיים.‬
‫אני כל כך גאה בך.‬
‫כל מה שעברת,‬
‫כל ההיבטים של זה שכבר לא משרתים אותך,‬
‫אני רוצה שתשחררי את הדברים האלה.‬
‫ננשוף את הדברים האלה החוצה‬
‫כי את תצאי מכאן אישה אחרת‬ ‫ממה שהיית כשנכנסת לפה.‬
‫אני מקבלת את זה.‬
‫שעת התיעוד של דוגמנית העל מתחילה!‬
‫כיף.‬
‫אנחנו עושים את זה, מלכה.‬
‫שמי קוונטין.‬ ‫-קוונטין הוא מעצב שיער ממש מוכשר.‬
‫אני שמח להיות חלק מהמסע הזה איתך.‬ ‫-תודה.‬
‫אני כבר לא צריכה להתחבא מאחורי הרסטות.‬ ‫-לא.‬
‫מוכנה, מרי?‬ ‫-מוכנה.‬
‫זה קורה.‬ ‫-אני חופשייה עכשיו.‬
‫אני חופשייה.‬
‫אני ממש מרגיש אהבה בשיער הזה.‬ ‫-כן.‬
‫היד שלי מזמזמת כשאני מחזיק אותו.‬
‫אנחנו יוצאים למסע חדש לגמרי, באמת.‬
‫אנחנו פשוט נפטרים מהדברים הרעים בעצמנו.‬
‫נפתח קשרים.‬ ‫-שניכנס לעזור, צוות פתיחת קשרים?‬
‫כן, אנחנו נכנסים.‬
‫לעזאזל.‬
‫המסרק השתגע.‬ ‫-את רוצה אדוויל?‬
‫לא, עדיין לא.‬
‫שמישהו ישיג לאישה הזאת אדוויל.‬
‫אלוהים, הידיים שלי.‬
‫ניסיתי להזיז אותן, והן היו...‬
‫הצבע מרתק אותי.‬
‫לדעתי כדי לשמור על הצבע שלך.‬
‫לקחו לי 65 שנה להאפיר ככה.‬
‫כן. צריך להוקיר אותו.‬
‫גם אני חושבת.‬ ‫-בואי נוקיר אותו.‬
‫כן.‬ ‫-אני אוהב את זה. אנחנו מוקירים אותו.‬
‫לעזאזל, מרי-בר.‬
‫זהו זה!‬ ‫-זו האחרונה.‬
‫עבודה טובה, צוות.‬
‫שברנו שיא זמן!‬ ‫-אלוהים!‬
‫לעזאזל.‬
‫את קולטת, מרי? זה מדהים.‬
‫חיבוק קבוצתי. הצלחנו. בואו הנה.‬
‫בואו הנה!‬ ‫-השיער שלי רטוב.‬
‫הצלחנו. זה בסדר. אנחנו אוהבים.‬
‫יש! עשינו זאת.‬
‫כן.‬
‫הוא מלא.‬
‫הוא מהמם!‬
‫מרי, באמת.‬
‫אני לא יודעת מה את לוקח,‬ ‫אבל אני רוצה קצת.‬
‫בואי נתחיל ללפף.‬ ‫-נתחיל ללפף אותו.‬
‫את זוהרת.‬
‫אני רואה אותך.‬ ‫-כן.‬
‫אני רואה אותך.‬
‫מר, את מוכנה לראות את מר החדשה?‬ ‫-כל כך מוכנה.‬
‫אלוהים.‬
‫תסתכלו.‬
‫נכון שהיא יפהפייה?‬ ‫-כן.‬
‫נכון שהיא יפה?‬
‫היא חמודה.‬
‫היא יפהפייה. היא מהממת.‬
‫זה פשוט...‬
‫הברק הזה.‬
‫כן!‬
‫נכון שזה מהמם?‬ ‫-נכון שאת אוהבת?‬
‫כן.‬
‫זה ממש חמוד.‬
‫איך זה מרגיש?‬
‫זה מרגיש נהדר.‬
‫זו חוכמה.‬ ‫-והרווחת את זה.‬
‫הרווחתי את זה.‬ ‫-הרווחת את זה.‬
‫ואת נראית מהמם.‬ ‫-תודה.‬
‫- יום 4 -‬
‫- הכרתי את עצמי -‬
‫- ואני מתכוונת לדאוג לעצמי בעוצמה.‬ ‫גלנון דויל -‬
‫הם כאן.‬
‫היי, הם כאן!‬
‫הם כאן!‬
‫אני כל כך מתרגש לראות אותה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה?‬
‫מה?‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה נראה מדהים.‬
‫את נראית מהממת! היי, מרי.‬
‫היי!‬ ‫-נכון שזה מעולה?‬
‫את יודעת מה את משדרת לי‬ ‫עם התנועה העדינה הזאת? דיאנה רוס.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה עומד להתחיל!‬ ‫-מתחילים. את מוכנה?‬
‫מישהו יצטרך להחזיק לי יד.‬ ‫-אנחנו מוכנים.‬
‫מוכנה.‬
‫אלוהים.‬
‫מי גרה פה, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫את!‬ ‫-זה לא הבית שלי.‬
‫זה הבית שלך!‬ ‫-זה לא הבית שלי.‬
‫זה הבית שלך.‬
‫זה מרענן. זה חדש. זה מרגיע.‬
‫זה שקט. זה שליו.‬
‫בובי.‬
‫בחירת הצבעים שלה בעבר היו תגובה פנימית‬
‫לכך שלא היו לה צבעים בכלא.‬
‫אבל במקום לצבוע קירות בצבעים כהים ומדכאים,‬
‫הבהרתי הכול,‬
‫והכנסתי צבע דרך האביזרים בבית שלה.‬
‫כל הקירות צבועים!‬ ‫-כל הקירות צבועים.‬
‫זה בהיר. זה שמח.‬ ‫-תראו!‬
‫אוי, התינוק של אמא.‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫אלוהים.‬
‫אמריקה לא מוכנה לזה.‬ ‫-אמריקה לא מוכנה.‬
‫אמריקה צריכה לראות את הכרכוב‬ ‫על גוף התאורה כי הוא מגניב.‬
‫זה יפהפה.‬
‫אלוהים.‬
‫תראו את השירותים.‬
‫יפים ומסודרים.‬ ‫-אלה שירותים של אישה...‬
‫הכול כאן מכוון.‬
‫הרצפה! זו רצפה חדשה.‬ ‫-כן.‬
‫הרצפה הזאת.‬ ‫-זו רצפה. כן.‬
‫זה יותר ממה שהיה לי כל חיי.‬
‫לא רציתי מינימליזם‬ ‫כי אני יודע שאת אוהבת חפצים.‬
‫אז שמתי הרבה דברים, אבל הכול מאוד מכוון.‬
‫זה יפהפה.‬
‫תודה רבה.‬
‫תראה! יש מדיח כלים!‬
‫בסדר, תירגעי.‬
‫את לא צריכה להירגע.‬ ‫-יש מדיח!‬
‫את לא צריכה להירגע.‬ ‫תצרחי על המדיח!‬
‫כן!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אטופיי שרימפס.‬
‫אני אוהב לאחסן אוכל.‬
‫אחרי יום ארוך, ואת חושבת,‬
‫"כריך חמאת בוטנים וריבה‬ ‫או אטופיי שרימפס?"‬
‫ואחרי שנלך, ותישארי עם המחשבות שלך,‬
‫חשבתי שיהיה נחמד‬ ‫אם תעשי משהו נחמד ומדיטטיבי.‬
‫תוכלי להכין אטופיי שרימפס‬ ‫ותחשבי על השבוע שהיה,‬
‫ויהיה לך רגע לעצמך.‬
‫אני יודעת איך הרגשתי כשהיינו במסעדה,‬
‫ובישלנו את זה בפעם הראשונה.‬ ‫אני יודעת מה זה עשה לי.‬
‫בישול להתגברות על טראומה. זה שינה אותי.‬
‫זה לא יפתור הכול באופן מיידי.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אבל זה כלי.‬ ‫-בישול להתגברות על טראומה.‬
‫כן. בישול להתגברות על טראומה.‬
‫יש פה כל כך הרבה דברים יפים‬ ‫שאני לא יכול לחכות להראות לך.‬
‫אז התכשיטים הם בעיקר שלך.‬
‫אפילו אם כל מה שתעשי זה לערום צמידים,‬
‫זו דרך יפה להשלים כל תלבושת.‬
‫הדבר הכי חשוב כאן בשבילי זה זה.‬
‫אמרת שהייתה לך שמלה אדומה‬ ‫שלבשת כשהיית צעירה יותר.‬
‫זו גרסה מודרנית של השמלה הזאת.‬ ‫-כן.‬
‫ואני מקווה שתרגישה בה מהממת‬ ‫כמו בשמלה ההיא.‬
‫כן.‬
‫עכשיו, בגלל שהיו‬ ‫הרבה בגדים בהשראה אפריקאית‬
‫בארון שלך,‬
‫רצינו ללכת על הדפסים נועזים‬ ‫שיזכירו את זה.‬
‫מוכנה להתלבש?‬ ‫אני רוצה להלביש אותך במשהו אחר.‬
‫כן.‬ ‫-יופי, נהדר.‬
‫ילדים, אנחנו מוכנים?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫מיס מרי, את מוכנה להצטרף אלינו, בבקשה?‬
‫אני אוהב את זה.‬
‫מר!‬
‫אלוהים.‬ ‫-מרי!‬
‫היא חשה את עצמה.‬
‫טאן, באמת נתת לה מקסימליזם.‬
‫כן!‬
‫ההדפסים שהיו לה בארון היו מהממים.‬
‫רצינו לתת לה גרסה מודרנית של זה.‬
‫והיא גם נראית ממש מלכותית,‬ ‫ורציתי לתת לה מלכותיות.‬
‫תראו איך היא עומדת.‬ ‫-אני יודע.‬
‫למרות שזה מאוד שיקי ונשי ומלכותי,‬
‫אני מרגישה עוצמתית.‬
‫כן.‬
‫ב-12 וחצי השנים האחרונות,‬
‫גרמו לי להרגיש, אתם יודעים, "תשפילי מבט".‬
‫חנוקה.‬ ‫-וכן, משהו כזה.‬
‫"על מה את מסתכלת, אסירה?"‬ ‫אתם מבינים, אז את משפילה מבט.‬
‫אבל עכשיו, "אני מסתכלת עליכם".‬
‫בסדר!‬ ‫-כן!‬
‫ואני לוהטת.‬
‫כן, מרי.‬
‫הלוק הבא, בבקשה.‬
‫תודה, ילדים.‬ ‫-כבר חוזרת.‬
‫תיכנס בשקט. אל תעשה רעש.‬
‫אנו לא רוצים שהיא תדע שאתה פה.‬ ‫-היי!‬
‫שלום לכולם.‬ ‫-היי, אנתוני, גבר.‬
‫מה קורה? שב.‬
‫ראיתי את זה קורה.‬
‫טוב, ילדים.‬
‫מרי המהממת שלנו.‬
‫כן!‬
‫זה יפהפה.‬
‫תראו איזה מהממת היא!‬
‫היא יפהפייה.‬
‫נכון?‬
‫היא לא עוצרת נשימה?‬ ‫-מה את...‬
‫את מרהיבה.‬
‫יפהפייה.‬
‫סליחה רגע.‬ ‫-החיוך הזה.‬
‫העיניים שלה מחייכות.‬ ‫-נכון?‬
‫אני מרגישה כל כך יפה.‬
‫העיניים שלך נוצצות.‬
‫כאילו שנים הוסרו מעלייך.‬ ‫-כן.‬
‫לא ראיתי אותך כזו ביישנית כמו ילדה... מי את?‬
‫אני יודעת.‬
‫מה קורה? היי.‬
‫מה נשמע? קראמו. נעים מאוד.‬
‫אנחנו אוהבים את מרי.‬ ‫-פשוט מהממת.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אז אני הולך להביא את אמא שלכם‬ ‫כדי להפתיע אותה.‬
‫נתראה בעוד שנייה.‬
‫הלב שלי דופק.‬ ‫-למה הלב שלך דופק?‬
‫אתה לחוץ?‬ ‫-כן, אני לחוץ.‬
‫יש לנו עוד הפתעה אחת. בואו איתי.‬
‫בסדר.‬ ‫-בחוץ?‬
‫קדימה.‬
‫מי עלתה על עקבים?‬
‫אלוהים!‬ ‫-די!‬
‫תראו אותם!‬ ‫-מי למען...‬
‫אני אלך ראשון. סלחו לי.‬
‫-דייוויד‬ ‫הבן של מרי -‬
‫היי.‬ ‫-הנעליים!‬
‫את כל כך יפה.‬
‫אני אוהב את הנעליים שלך, סבתא מרי.‬
‫תודה.‬
‫זה הבן שלך? וזו הבת שלך!‬
‫כן.‬ ‫-אלוהים.‬
‫תראו כמה הם גדולים.‬
‫מרי סוף סוף הגיעה למקום‬ ‫שבו היא יכולה לסלוח לעצמה,‬
‫ועכשיו היא יכולה לבקש סליחה מילדיה.‬
‫אף פעם לא חיבקתי את אמא שלי בקבוצה.‬
‫הגיע הזמן לעשות את העבודה,‬ ‫כדי לאחות את המשפחה‬
‫וליצור מורשת חזקה ותוססת.‬
‫השבוע הזה היה לידה מחדש.‬
‫לא אגיד שמרי הישנה מתה כי היא עדיין כאן,‬
‫אבל חיבקתי יותר בשבוע האחרון‬
‫משחיבקתי בעשרים השנים האחרונות.‬
‫כן.‬ ‫-פתחתם לי את הנשמה.‬
‫את הנשמה.‬
‫ונתתם לי ולכל האנשים האלה מאחוריי‬
‫הזדמנות נוספת.‬
‫בחיי, שיניתם את עולמי.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-תודה.‬
‫האטופיי שרימפס שלי.‬
‫ובנימה זו...‬ ‫-בנימה זו, אוהבים אותך.‬
‫תעשו חיים.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-ביי לכולם.‬
‫ביי.‬
‫חמשת המדהימים.‬
‫מוכנים להיכנס פנימה?‬
‫ברוכים הבאים לבית שלי.‬
‫אלוהים!‬
‫זה יפהפה.‬
‫זה מטור... אתם לא... זה יפהפה.‬
‫תראו את הנעליים.‬ ‫-זה מה שמטריף אותי!‬
‫הנעליים!‬
‫היי, חבר'ה, שבו רגע.‬ ‫אמא צריכה להגיד לכם משהו, בסדר?‬
‫למדתי השבוע הרבה על עצמי באמת.‬
‫וקראתי את המכתב של ג'וניור,‬ ‫המכתב האחרון שהוא שלח לי.‬
‫הוא אמר, "אמא, לא לימדת אותי אהבה ורגש".‬
‫ואני יודעת שהייתם זקוקים לאהבה ממני.‬
‫לא ידעתי איך לתת לכם את זה.‬
‫לא ידעתי מה זו אהבה.‬
‫לא ידעתי.‬ ‫-זה עושה את ההבדל.‬
‫הייתי די מנותקת.‬
‫ואז, כשיצאתי מהכלא,‬
‫חשבתי שאתם תתביישו בי‬
‫כי הייתי בכלא,‬
‫אז פשוט התרחקתי.‬
‫אני ממש מצטערת‬ ‫שלא יכולתי לתת לכם את האהבה,‬
‫להראות לכם מהי אהבה.‬
‫כן.‬ ‫-אנחנו צריכים לשבור את המעגל הזה.‬
‫אנחנו חייבים.‬
‫אני מעריך את זה שאת מדברת על זה.‬
‫כי זה צעד ראשון נהדר.‬
‫לאחד את כולם,‬
‫לשים את כל זה מאחורינו,‬
‫ולהתחיל להתקדם בכיוון חיובי.‬
‫הייתי גאה בך כל הזמן הזה.‬ ‫-תודה.‬
‫העבודה שעשית למען עצמך, זה מה שאני רואה.‬
‫אבל אני יודעת שזו ההתחלה, אז...‬
‫תודה.‬
‫אני אוהבת אתכם.‬ ‫-ואני אוהב אותך.‬
‫אני כל כך גאה בך.‬
‫גם אני ממש גאה בך.‬
‫אז אני מקווה‬ ‫שזו לא תהיה הפעם האחרונה שלכם כאן.‬
‫לא, בטח שלא.‬
‫אני כל כך שמחה לראות את התינוקת.‬ ‫-אני אעבוד על הרגשות שלי אחר כך.‬
‫טוב, אכלתם פעם אטופיי שרימפס?‬ ‫-לא.‬
‫קדימה, בואו נלך להאכיל את כולם.‬
‫הריח? בטח.‬
‫עשינו עבודה טובה.‬
‫אנחנו הולכים לאכול אטופיי שרימפס.‬
‫זה כל כך טעים.‬
‫זה טוב.‬
‫כל הזמן הזה שאבד.‬
‫כל כך קל להיתקע בעבר.‬
‫אבל לא נראה שהיא מרירה או שומרת טינה.‬
‫היא מתרגשת מההווה,‬ ‫והיא מלאת תקווה לקראת העתיד.‬
‫זה לקח לכולנו.‬
‫אין לך קצב!‬
‫מרי מלמדת אותנו‬ ‫שהטראומה שלנו לא מגדירה אותנו,‬
‫ולא משנה מה אנחנו עוברים, אנחנו מסוגלים‬
‫להירפא, לאהוב, לשמוח ולהיות חלק מקהילה.‬
‫וזה העניין בחיים.‬
‫- #טיפ_מגניב -‬
‫- טכניקת חריקה -‬
‫יש לכם משהו חורק שמטריף אתכם?‬
‫אל תעזבו את הבית, קחו שמן זית.‬
‫רואים? כבר אין חריקה.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬