Alle må harmonisere. Klar?
- Vibratoen var veldig god, Karamo. - Takk.
- Vet du hva de sier om de som har det? - Hva?
Bobby, du ser pen ut. Selv med det uttrykket.
Huden din ser flott ut. Virkelig, du ser flott ut.
Ja visst, ukas helt er Mary Henderson-Uloho.
Hun er 65 år gammel og eier Sister Hearts bruktbutikk i Arabi.
- Jeg elsker bruktbutikker! - Ja.
Ingen kan belære meg. Ingen! Fordi jeg skapte dette.
Det er også et arbeidsprogram Mary skapte for å ansette tidligere innsatte.
Fengsel eller ei, jeg skapte det.
Dette ser flott ut.
Mary ble arrestert på ferie i New Orleans for over 20 år siden.
Hun returnerte aldri til hjembyen Dayton.
Jeg satt inne i tolv og et halvt år og var prøveløslatt i tolv og et halvt år
for hindring av rettsutøvelse. Jeg møtte en fyr.
Vi bare moret oss da politiet stoppet oss. De ville jeg skulle lyve om mannen.
Jeg sa ingenting. Jeg nektet.
Hun ble dømt i New Orleans,
hvor hun tilbragte størstedelen av sitt voksne liv. Sju barn stod igjen.
Jeg måtte fjerne den delen av hjernen min,
legge det i en boks og forsegle det
for å fokusere på å overleve i fengsel.
Mary mistet ikke bare sin identitet i fengsel.
Hun gikk glipp av barnas oppvekst.
- Det var psykisk tungt for Mary. - Forståelig.
Fengsel dehumaniserte meg og gjorde meg ufølsom og mismodig.
Noe skjer med hjernen i fengsel.
Du klarer ikke å sone om du fokuserer på utsiden.
Hvorfor er det så vanskelig for meg å bare være en mor for barna mine
når de betyr alt for meg og jeg elsker dem så høyt?
Men Marys barns beundrer henne og anser henne som en helt.
Men Mary sliter med å se sin egen verdi. Spesielt som mor.
Nei!
- Jeg tar det. - Takk skal du ha.
Mary ble nominert av partneren Anthony. Han møtte henne via Sister Hearts.
Hun bruker mye tid...
PARTNER/ NOMINERER
...på å hjelpe med traumer fra fengsel.
Men ingen hjelper henne med hennes utfordringer.
Hun jobber uten stans.
Hun bruker all sin tid på å forbedre andres livskvalitet.
Det gir henne en unnskyldning
til å ikke forbedre sin egen livskvalitet.
Mary vet ikke hvem hun er utenfor programmet.
Hun har forsømt seg selv mye. Hun har voksne barn som hun unngår.
Hun må begynne å møte opp før hun mister mer tid.
Mary er offisielt en fri kvinne.
Men hun er fastlåst. Kroppen er fri, men hjerte og sinn er fengslet.
Hjerteskjærende.
Jeg representerer fortsatt fengsel.
Det vil jeg ikke gjøre lenger. Jeg er ikke prøveløslatt, jeg er helt fri.
Jeg vil forandre meg, men vet ikke hvordan.
Ukens oppdrag er å hjelpe henne frigjøre sjelen sin.
- Ja! - Ja, Mary!
FØRSTE DAG
SÅ MYE FRIHET, MEN JEG FØLER MEG FORTSATT FENGSLET.
- Herlighet, så søtt! - Ja.
Den er rosa.
Tan, du har vel kredittkortet?
- Ja. Alltid. - Ok.
- Hallo? - Jeg elsker dette stedet.
- Mary! - Hei, Mary.
- Se på deg! Se på dere! - Hvordan går det, vakre dame?
Mary minner meg om en tante. Jeg vil bare ha en klem.
- De er fantastiske. - Se på dem! Herregud!
- Du kan prøve dem senere. - Ok.
Man kan bare føle kjærligheten.
- Dette er Anthony. - Hallo.
- Hyggelig å møte deg. - Nominerer.
Fortell hva forretningen gjør for samfunnet.
Når folk ikke finner arbeid etter de er løslatt,
vet de at de får en her fordi det er skapt for dem.
Anthony var hjemløs, akkurat som jeg har vært.
Han hadde sonet i 18 år til sammen. Ting gikk nedover.
Han styrte alt her etter et år. Han støtter meg.
Alt i livet mitt er helt annerledes. Jeg har håp og selvtillit.
Jeg gjør noe revolusjonerende. Det heter decarceration.
- Kan du vise? - Gjør det.
Skal vi se, jeg setter denne her. I fengsel, vet jeg at den ikke hører til.
men jeg må på isolat om jeg flytter den. Nå kjenner jeg ikke noe annet.
Når de kommer hit, sier jeg: "Jonathan, rydd." Da gjør han dette.
Han sier: "Jeg vil ikke ha det her, men her." Så enkelt er decarceration.
- Man lar noen tenke selvstendig igjen. - Alt dere ser, har blitt plassert
av en person som var nedbrutt og gjennomgår ergoterapi.
Og se hvor bra det ser ut!
Herregud. Jeg elsker bruktbutikker.
Selv de latterlige tingene. Noen valgte å kjøpe det.
- Liker du det - Se på dette.
De har rumpetasker. De har hatter. De har skjerf.
De har sko. De har nips.
- Jeg handler på bruktbutikken. - Chict.
Det er noe her for alle.
Du hjelper folk, så nå skal vi hjelpe deg litt.
- Vi drar hjem til deg. - Vi vil se hvor du bor.
Vi skal ta godt vare på deg.
Jeg kommer tilbake for rumpetaska.
- Ha det, alle sammen! - Greit. Ha det, folkens.
- Vi gleder oss til å se huset. - Huset ditt er ferdig.
- Dette er hjemme. - Kjøkkenet er veldig stort.
- Ja. - Mange gryter. Spennende.
Dette er soverommet.
- Jeg liker den høye senga. - Denne senga vibrerer.
Kom til kjærlighetens motell.
- Legg deg. La oss se deg vibrere. - Jeg vil ikke.
- Gi full guffe. Tanny kommer. - Det er deilig.
- Jeg liker dette, Mary. - Ja.
- Gå og se dere rundt, jeg blir her. - Ta imot! Jeg kommer.
- La meg vise deg badet. Så... - Fin størrelse.
- Størrelsen er fin.
- Men... - Men du har mange ting her òg.
Alt i huset kom fra butikkbutikken.
- Ja. - Alt.
Hjemmet er mørkt. Alle gardinene er trukket for.
Hun har mye rot.
- Mary, du har ting. - Du har mange ting.
Jeg ville ha ting da jeg ble løslatt fordi jeg ikke fikk ha det i fengsel.
Kanskje vi kan hjelpe deg velge ting du faktisk bryr deg om.
- Et mindre romantisk ord er utvelging. - Ok.
Vis meg en plass i huset ditt. Hva er favoritten din?
Dette er favorittstedet mitt i hele huset.
Det høres kanskje sprøtt ut,
men jeg liker å bare sitte på sofaen og se ut av vinduet og se på plantene.
Jeg føler jeg får kontakt med naturen. Som om jeg er i kontakt med min skaper.
Fordi den som skapte meg, skapte plantene. Det får meg til å føle meg menneskelig.
- Det er vakkert. Ja. - Ikke sant?
- Karamo er god med planter. - Virkelig?
Nei.
Ut.
Jeg vet ikke hvem hun er.
Nei.
Jeg vil vite mer om livet ditt før du havnet i fengsel.
Før? Jeg har utdanning i eiendomsforvaltning.
KULTUR
Jeg kjøpte hus på auksjoner og solgte dem til alenemødre og pensjonister.
Jeg er også mor til sju barn. Seks sønner og én jente.
- Fortell. - Jeg ble gravid som 16-åring.
Mor sa: "Du er gravid, du må gifte deg."
Hun ga meg til ham, hun tvang meg. Jeg ville ikke gjøre det.
Jeg vokste opp med barna mine.
Det er min førstefødte. Det var den aller beste.
Jeg ser at han døde. Var du ute av fengsel da han døde?
Nei.
Han døde i en bilulykke. Jeg fikk ikke gå i begravelsen.
- Jeg fikk aldri si farvel. - Jeg er lei for det.
Det var bristepunktet mitt.
Han var den første i verden jeg følte virkelig elsket meg.
Hva med de andre barna?
- De er spredt. De er overalt. - Skjønner.
Jeg vet ikke hva de føler for meg. Jeg føler skyld.
Kan du tenke deg å være et sted i tolv og et halvt, nesten 13 år,
hvor du ikke har lov til å røre et annet menneske?
- Nei. - Så kommer jeg ut
og min 196 centimeter høye sønn vil ha en klem. Det er for mye.
- Du stod alene i tolv år. - Noen av dem vet ikke hva jeg har oppnådd.
- Dette er vondt for deg. Ja. - Det er det.
HELSE ER RIKDOM ELSK DITT HJEM
- Når laget du mat for noen sist? - Før korona.
Jeg fant mange ulike proteinslag i store mengder da jeg så i fryseren.
Jeg har sju barn, så jeg er vant til å lage mye mat.
- Hvor ofte lager du mat til dem? - Jeg tenker som jeg pleide.
Alt var i en grå gryte.
Jeg la kjøtt, poteter, ris og grønnsaker i.
- Alt i én gryte. Ok. - Jeg gjør det sjelden.
MAT OG VIN
Jeg liker å lage mat.
Men når jeg kommer hjem etter en 14 timer lang arbeidsdag,
spiser jeg peanøttsmør og sylte, går på rommet og skrur på dataen.
Det er ikke ille å spise det,
men hva om du vil ha hjemmelaget mat? Har du hørt om måltidsforberedelse?
- Nei. - Man lager store mengder av noe.
Så lagrer du, merker og fryser det.
- Så du kan fryse ting i dem? - Absolutt.
Hjemmet ditt er i New Orleans. Har du prøvd mat herfra?
Jeg spiser ikke engang gumbo. Jeg prøver ikke nye ting.
Jeg hadde brukt det. Vakkert.
- Se så vakkert det er. - Hun har gode ting her.
- Ser du? - Jeg elsker det.
- Jeg laget det. - Gjorde du?
- Ja. La meg vise hvor nydelig... - Sydde du?
- Det matcher. - Med meg òg!
KROPPSPLEIE
Se på det.
- Er det ikke nydelig? - Mary!
Gammeldags.
- Jeg elsker maskinen. - Fortere.
Det er sebra, men til badet.
- Hvor lenge har du latt håret gro? - Omtrent tolv år.
Tolv år med lengde. La oss se dem, for vi har ikke sett dem ennå.
Du har haugevis med hår.
- Ja. - Det går ned til knærne.
Ja.
Du kan ta dem, kaste dem i elva og la noen klatre opp. Flettene er lange.
Du hadde den stilen i fengsel, og du har hatt den siden du kom ut.
Rastaflettene er til minne om soningen.
Har du drømt om å leke med håret, men har ikke hatt muligheten?
Jonathan, jeg hadde flettene for min sikkerhet.
Flettene beskyttet meg.
De griper håret ditt og bruker det til å kontrollere kroppen din.
Så jeg hadde små fletter i håret.
Da hadde jeg ikke langt hår, og håret var ikke sårbart.
- Ja. - Og rastafletter vokste og vokste.
- Sveisen var bokstavelig talt beskyttende.
- Ja. - Ikke en stil.
De har ikke noe med meg å gjøre.
- Nå... - Vil du ha en liten forandring?
Kanskje litt forandring.
Dette er faktisk en datamus. Det har jeg ikke sett på lenge.
- Hva er dette, Antoni? - Kutte...
- En Fleshlight. - Det er...
Jeg vet ikke hva det betyr.
Hva føler du deg bra i?
- Jeg har en kjole. - Vis meg.
Denne kjolen Jeg brukte sånt før jeg sonet.
- Ok. - Jeg var feminin...
MOTE
- Ok. - ...og damete.
Jeg er autoritativ. Jeg er ingen spøkefugl.
Er du ikke? Du virker gøyal.
- Nei. - Nei?
- Har du brukt den? Merkelappen er der. - Jeg må gå ned litt i vekt.
Jeg snoket litt.
- Hvem er hun? Hun kan ikke være Mary. - Nei.
Garderoben går i alle retninger. Det er tusen personligheter i skapet.
Én eller to av dem er kanskje Mary. Resten er en tilfeldig dame.
Jeg hadde slitt hver morgen. "Hvordan finner jeg den jeg vil være?"
Du bruker ikke alt om du så lever i hundre år til.
Jeg er overveldet av tingene. Livet mitt blir enklere med uniform.
- Da lurer jeg på hva alt sammen er til? - Jeg vil føle meg vakker igjen.
- Når følte du deg vakker sist? - Jeg giftet meg som 16-åring.
Jeg husker at han tok meg med på en fest en gang.
Moren min laget en vakker lang og flagrende kjole.
- Den gikk inn i livet og utover. - Hvilken farge var den?
- Den var rød. Det er min favoritt. - Ok.
Jeg følte meg som verdens vakreste.
Jeg ønsker å gi deg den følelsen igjen. Det vi må jobbe med er utvelging.
Ta bort det som ikke fungerer, og behold det som gjør det. Dette finner vi ut av.
Var dette frokost? Eller var det...
Det er nok en gammel lunsj. Sylteagurkene er tørre.
- Det er det. - Ok.
Bestemmer de seg for å ikke mate meg i fengsel,
må jeg ha mat som jeg har lagret.
Så det er vanskelig for meg å kaste det.
Jeg har et spørsmål som bare er av nysgjerrighet.
Jeg dømmer deg ikke. Hvorfor vil du bli her i New Orleans?
Allah hadde ikke ført meg til fjellet
om han ikke ville vise at man kan flytte det, at ting endrer seg.
Jeg ble værende fordi jeg ble plantet her. Jeg så mest lidelse da jeg var i fengsel.
Jeg ga et løfte. "Kom til meg når du er ute, og du vil ha et sted å bo."
"Jeg skal hjelpe med klær og mat. Bare finn meg."
Jeg føler sorgen hun har i hjertet så inderlig.
Hun prøver å hjelpe andre og gjøre det beste ut av det nå.
Det hun sier gjør det tydelig
at hun ikke har funnet veien fremover. Det skal vi hjelpe med.
Du har gitt så mye. Denne uka skal vi gi til deg.
Til deg. Du lærer andre å finne sin beste versjon og finne sitt nye liv.
Vi vil la deg finne din beste versjon og starte ditt nye liv.
- Det er din tur, Mary. - Hva synes du? Det er utenom det vanlige.
Det er flott.
- La oss starte uka. - Vi starter om tre, to...
Jeg tuller. Vi skal gå.
Jeg elsker at hun åpner seg. Hun vil ta kontakt med familien.
Jeg må finne ut hva som skjedde i fortiden så vi kan gi henne en bedre fremtid.
Flettene var beskyttelse, ikke et uttrykk. Så jeg vil gi henne tilgangen
og ressursene hun trenger for å presentere uttrykket hun ønsker.
Hva er Mary klar for? Et nytt kapittel.
Jeg vil gi huset nytt liv.
Akkurat nå føles det som en mørk og fuktig celle.
Jeg vil det skal være helt motsatt.
Intensjonen hun lærer de ansatte å bruke i butikken hennes,
vil jeg hun skal bruke for seg selv. Jeg vil hun skal begynne i det små.
Jeg vil gjenopplive gleden av å være på kjøkkenet.
Hun har vært fastlåst i Sister Hearts drakt.
Før det, var hun i fangedrakt. Jeg skal vise at hun er en person.
Hun er fortsatt kvinne og menneske. Hun har lov til å føle seg vakker.
ANDRE DAG
LA DET FLOMME OVER, DA BLIR HJERTET EN HAGE.
Jeg er glad du har favorittfargen din på.
- Ja. Takk. - Fargen gir glede.
- Dette blir den gøyale delen. - Dette blir den gøyale delen.
- Hva synes du om shopping? - Jeg gleder meg.
Du ba om farger.
- Ja. - Her har de det.
Hun fikk ikke leke med farger i ti år. West London Boutique er full av farger.
Det er veldig lekent. Jeg vil vise henne hva man kan gjøre.
Du hamstrer. Det vet du nok, det kan ikke være en overraskelse.
Det gjelder for det meste skapet. Du kan redusere mengden
og bare ha noen få ting, og de kan gjøre deg vakker.
Ikke tusen ting man ikke klarer å lage et antrekk av.
Du sa du liker trangt liv med utsving.
Jeg vil vise en versjon av det. Ikke for...
- Det er for mye prinsesse. - Ja.
- Og du er en dame. - Ja.
Jeg vil gi deg noe lett og flagrete.
Det er varmt, og du er nok vant til det.
- Nei. - Men komfort... Hvem blir det? Det er fælt.
- Er det ikke pent? - Så fint.
- Det... - Det er kongelig.
Jeg vil ha ting som flagrer når du går. Da ser du nesten overjordisk ut.
Vi skal bruke det med kjoler. Vi skal ha lag.
- Bevares! - Dette vil imponere.
- Vil du jeg skal prøve det? - Ja.
Rop om du trenger noe. Vi skal prøve dette.
- Ok. - Mary?
- Er du klar? - Ja.
Bevares. Dette er så majestetisk. Dette er absolutt min stil.
- Virkelig? - Det er absolutt min stil, ja.
Det mangler én ting, du har nye briller. Jeg ville at du skulle ha noe chicere.
Det er bedre.
- Bevares. - Herlighet, det er bedre.
Vi har fremhevet midjen med et belte.
Du fremhever virkelig de vakreste delene av deg.
Jeg føler meg sexy.
- Ja! - Det gjør jeg.
Du ser sexy ut, Mary!
Det er tydelig at hun ikke har sett seg selv sånn på lenge.
- Føles dette som den du vil være fremover? - Ja.
- Flott. - Ja.
Jeg vil beholde essensen av Mary.
Antrekket er en polert og sofistikert versjon.
- Mary! Jeg vet hælene er høye. - Jeg hadde aldri vurdert røde sko.
Jeans og T-skjorter er greit på jobb. Men dette er deg, ikke det.
Jeg føler meg mektig i dette.
Vi fremhever de rette stedene.
- Det er ikke billig. - Nei.
Vi går for svært elegant.
- Sofistikert. - Ja.
Jeg elsker at du kjøper brukt, ikke slutt. Men av og til
er det viktig å gå til en sånn butikk for å føle seg spesiell.
- Det skal jeg begynne med nå. - Bra.
Du først.
- Det er en restaurant. - Ja.
De er stolte over sin kreolmat.
Cajunmat er landlig. Kreolmat er bymat.
Byfolk har ofte tilgang til mye sjømat.
Cajun, landlig.
- Cajun, landlig. Kreolsk?
- By. - Jeg skjønner.
- Du vil gjøre Louisiana til ditt hjem. - Ja.
Du er dronningen av én gryte,
så jeg ville samle alt og lage noe kalt reke-étouffée.
- Skal jeg lage étouffée? - Det skal du.
- La oss lage det. - Sammen.
- Har du smakt det? Har du ikke? - Nei.
Klarer du å lage en stor porsjon en dag,
kan du legge det i bokser og legge det i fryseren.
Da får du hjemmelaget mat når du kommer hjem.
- Alle har ris til maten her. Har du det? - Frykt ikke, vi skal ha ris.
- Det kommer senere. - Ok.
- Er du klar? - Kjempeklar.
Vi begynner med å forberede grunnlaget.
Det er fire deler løk, én del paprika og én del selleri. Nydelig.
Perfekt. Jeg begynner å kutte hvitløken nå.
Press den godt. Og med fingrene bøyd...
Takk, Mary, du har morsinstinkt. Hva var det beste du laget til barna?
- Chili. - Hva har du i det?
Alt som er sterkt. Det er kaldt i Ohio.
Chilipepper beskyttet barna mot forkjølelse og sånt.
Vi bruker lignende elementer her. Paprika gir røyksmak.
Litt oregano, timian, hvitløkspulver, løkpulver, hvit og svart pepper.
- Lager vi det? - Du kan kjøpe det ferdig eller lage det.
- Jeg lager det. - Det er kreolsk blanding.
Ha litt smør i midten. Ha hele krydderblandingen i. Perfekt.
- Jeg kan lukte det. - Ja. Jeg tilsetter hvitløk nå.
Så tilsetter jeg chilisaus. Litt hvitvin.
- Aromaen! - Ja.
- Nå tar vi tomatene våre. - Det lukter så godt.
Ok. Nå skal jeg vise hvordan du lager velling.
Det blir fortykningsmiddelet. Jeg har rekebuljong her.
- Ok. - Oppi muggen. Nå tømmer jeg melet i.
Min polske mor laget det sånn. Nå skal vi helle det oppi.
- Lukter nydelig, og det ser pent ut. - Ja.
- Det tar ikke lang tid å lage heller. - Nei.
Rekebuljongen tykner når den koker, og jeg har noen persilleblad òg.
Du liker krydder.
- Vil du ha kajennepepper? - Ja.
Flott, du bestemmer. Du er sjefen.
Jøss. Hva?
- Nok? - Jeg er polsk. Det er sterkt for meg!
- Dette er fantastisk, det er terapi. - Absolutt.
Denne retten vil ikke fjerne de fæle tingene du opplevde,
men det er et verktøy. Når du er overveldet, kan du si: "Mary,
vi skal finne ro på kjøkkenet og lage noe."
Dette er en form for decarceration.
Det reverserer en tankegang jeg hadde glemt at jeg hadde.
Jeg ser i gryta, og jeg...
- Det vekker noe inne i meg. - Ja! Du gjør så mye for andre,
men det er viktig å gjøre ting for deg selv òg.
Jeg skjønner det ikke fordi det gjelder meg.
- Det skjer ikke automatisk. - Det gjør det ikke. Absolutt.
Det er en forskjell mellom å åpne en pakke kjeks
så du får i deg nok kalorier for dagen, og gi deg selv næring ved å lage noe.
Du sier du er verdig tiden og innsatsen med noe nydelig du kan mate deg med.
Jeg mener det er viktig for helbredelse å stille opp for seg selv.
Hvem lærte meg det før du kom?
- Jeg vet ikke. - Ingen!
Nå kan jeg det selv. Jeg blir den beste på reke-étouffée i New Orleans.
Det stemmer.
Jeg har rensket noen vakre reker. Disse er klare for gryta.
Étouffée kommer fra det franske ordet "å kvele". La oss kvele rekene.
Varmen er fin og lav. De er ferdig når de er rosa.
- Se på denne reke-étoufféen. - Jeg har kokt rundkornet ris.
Jeg rørte inn smør. Vi kan ha det rundt risen.
Da har vi en vakker liten ris-øy, og alt rundt. Sånn ja.
Jeg føler meg som en gourmetkokk.
- Fordi du er. - Se på det.
Nydelig.
- Ja. - Så pent.
- Sitron? - Ja.
Det vekker alt på en frisk måte. Forsyn deg med garnityr.
- Er du klar til å smake? - Ja.
Så godt det er.
- Der kom det sterke! - Ja.
- Dette er nydelig. - Ja.
Du leker ikke.
Jeg skal lage det raskere enn fort ble klar.
- Du vet hvor rask fort er? - Fort. Ja.
- Fort. - Skjønner.
Jeg skal lage dette raskere enn fort ble klar.
Jeg elsker det. Kreolmat.
TREDJE DAG
SKAM BRYTER NED MOT OG FORSTERKER ISOLASJON.
Jeg viser Mary fotoalbumet fordi det minner om hvem hun var før.
Men skal jeg klare å hjelpe, må jeg finne ut hvem det er.
Jeg er glad vi får vår tid sammen. Det var en glede å bli litt kjent.
I like måte.
Du snakker om din erfaring i fengsel
og hvordan du hjelper folk etterpå. Det er viktig, men noe stakk ut for meg.
Du tror du mistet morsinstinktet.
Det gir mening, men jeg vil lære mer om Mary før fengsel.
Du ble gift som 16-åring. Jeg vil gjerne få vite mer om det.
Da jeg ble gravid som 16-åring, følte jeg skam, skyld
og alt annet en 16-åring vil føle. Jeg var sint på pappaen.
Jeg elsket ham ikke. Jeg lærte meg å respektere ham fordi han var eldre.
Jeg kjente hverken ham eller kjærligheten.
Han var min første. Han kom fra en svært velstående familie.
Når jeg tar et steg tilbake, føler jeg at jeg ble brukt som en eiendel.
- Familien min fikk gaver og penger. - Så hvem beskyttet deg?
Egentlig ingen.
Jeg ser på tidslinjen, og jeg forstår hvor reisen med skammen startet.
Dette er ei lita jente som ikke fikk kjærligheten hun fortjente.
Jeg vokste ikke opp med kjærlighet og omsorg.
Jeg kunne det ikke.
Jeg tror det er viktig å nevne.
Når vi snakker om reisen som foreldre,
må vi huske hvem vi er som mennesker.
Jeg overser ikke opplevelsen i fengsel. Men vit at traumet startet før.
- Ting skjedde som gjorde at du tok valg. - Ja.
Jeg så dette da jeg var i huset ditt. Det ser ut som du mottok det i fengsel.
- Det siste brevet jeg fikk fra sønnen min. - Jeg skjønner. Kan du lese det?
Han sa: "Hallo. Det er meg."
Dette er... "Det er meg. Gutt nummer én.
Jeg fikk Koranen du sendte meg. Da jeg var yngre,
spurte faktisk folk meg om hvilken religion jeg trodde på.
Jeg sa: 'Moren min.'
Noen ganger ser jeg tilbake og lurer på hvordan det var for deg å oppdra oss.
Det var nok ikke lett, var det vel?
Du sa i et brev: 'Jeg gjorde ikke annet. Jeg lærte dere å slåss.'
Hva med kjærlighet?
Det var det eneste jeg aldri lærte meg. Kjærlighet og følelser.
Mamma, du gjorde ditt beste. Ditt beste har alltid vært bra for meg."
Fem dager før han døde.
Han sa at du lærte ham å kjempe og å overleve.
Fordi du måtte gjøre det. Men han sa han ikke kunne å elske.
- Visste du hvordan du elsket barna? - Nei.
Du mottok ikke kjærlighet. Så la noen sju barn i fanget ditt og sa: "Elsk dem."
Du kan ikke lære bort noe du ikke kan.
Jeg tror jeg er dårligere på å elske dem nå enn før.
Det er en del av hvorfor jeg ikke går tilbake.
Jeg visste aldri hvordan man var mor.
Det er første gang jeg hører deg si at du unngår det.
Jo mer du unngår noe du må tilse, jo mer vil skammen vokse i hodet.
Skammen hindrer deg i å være med barna. Det hindrer deg i å si: "La meg være der."
- Hva tenker du nå? - Jeg tenker at jeg vil ringe dem tilbake.
Barnet ditt.
Han tar kontakt hele tiden. Han ønsker kjærlighet fra meg.
Der har du det.
Jeg liker ikke unnskyldninger og prøver ikke å unnskylde meg.
- Men jeg visste ikke bedre. - Det er ikke en unnskyldning.
Jeg må forklare det og si hvor lei meg jeg er.
Når du kan erkjenne det, må du tilgi deg selv og be om tilgivelse.
Det fjerner skammen. Du fortjener det.
- Ja. - Barna dine fortjener det.
- Og barnebarna. - Og barnebarna.
Hver morgen må du si: "Jeg skal stå opp. Jeg kunne det ikke da,
men nå vil jeg ringe og si: 'Elsker deg.' Jeg vil gi alt lille Mary ikke fikk."
- Da bryter du mønsteret. - Du vet jeg vil gjøre det.
- Ja. - Ja.
- Såpass kjenner jeg personligheten din. - Karamo, tusen takk.
- Ja. - Jeg hører etter.
Jeg vil lære Mary å være mer bevisst på tingene vi omgir oss med.
Planter er en viktig del av noens hjem.
De gir ikke bare frisk luft til hjemmet, det er noe du kan pleie.
Den er vakker.
- Se så nydelig det er her. - Så fint!
Grønnfargen er beroligende.
Mary er så vakker utenpå. Hun er så vakker innvendig.
Men hun føler seg ikke vakker.
- Står til? Eier du dette? - Elskede Mary.
Hun ønsker oss velkommen inn.
- Hyggelig. - Jeg har ventet.
- Det har vi. Alle har ventet, dronning. - Ja.
Jeg vil bare heie på Mary.
- Du har hatt de flotte flettene i... - Tolv år. Veldig l... Ja.
Du sa forleden at du var klar for en ny Mary og en ny stil.
- Stemmer det? - Ja.
Dette representerer den gamle meg, en sterk versjon.
Men nå er hun lett og luftig, og hun kan bare eksistere.
Du har ikke fått muligheten til å leke med håret ditt.
Ja.
Gi meg hendene dine.
Jeg er så stolt av deg. Alt du har gjennomgått,
jeg vil du skal gi slipp på alle delene som ikke tjener deg mer.
Vi puster ut de tingene i dag, for du skal gå herfra som en annen kvinne.
- Jeg tar imot. - Supermodelldokumentaren starter!
- Moro. - Vi gjør det, dronning.
- Jeg heter Quentin. - Quentin er utrolig talentfull.
- Jeg er glad jeg får ta del i dette. - Takk. Jeg må ikke gjemme meg mer.
- Er du klar. - Ja.
- Nå skjer det. - Jeg er fri.
- Jeg føler kjærlighet i håret. - Ja.
- Hånden min vibrerer når jeg holder det. - Vi skal virkelig på en helt ny reise.
Vi fjerner dårlige sider av oss selv.
- La oss børste ut. - Kommer mannskapet?
KLOKKA 12:38
Ja, vi kommer. Pokker.
- Den var sint! - Smertestillende?
Nei, ikke ennå.
Hent smertestillende til dama.
- Hendene mine. - Mine var sånn...
KLOKKA 13:46
KLOKKA 14:14
Fargen fascinerer meg. Vi bør beholde det naturlig.
- Denne gråfargen har tatt meg 65 år. - Ja, vi bør verdsette den.
- Jeg vil det. - Vi gjør det.
- Ja. - Jeg elsker det. Vi verdsetter det.
Fy søren, Mare-bare.
- Ferdig! - Det var den siste.
Bra jobba, team.
KLOKKA 15:08
- Rekordtid! - Herregud!
Fy søren! Vet du det? Det er fantastisk.
- Gruppeklem. Vi klarte det, kom hit. - Håret er vått.
Vi klarte det. Det går bra, elsker det. Hurra!
Å ja.
Det er tykt.
Det er nydelig!
- Det er det. - Jeg vet ikke hva du tar, men jeg vil ha.
- La oss tvinne. - La oss tvinne.
Du gløder.
- Jeg ser deg. - Ja.
- Er du klar for å se ditt nye jeg? - Veldig.
Bevares. Se på det.
- Er hun ikke vakker? - Ja, det er hun.
- Er hun ikke pen? - Hun er søt.
- Hun er vakker. Hun er nydelig. - Dette er bare... Den glansen.
Ja!
- Vakkert. - Nydelig, sant?
Ja.
- Så søtt det er. - Hvordan føles det?
- Det føles fantastisk. Dette sier visdom. - Det er fortjent.
- Det har jeg. - Det har du.
- Du ser vakker ut. - Takk.
FJERDE DAG
JEG HAR MØTT MEG, OG JEG SKAL KJEMPE FOR HENNE.
- De er her. - Hei, de er her!
Jeg gleder meg til å se henne.
Herlighet!
- Herregud.
- Hva? - Herlighet.
- Stilen er fantastisk. - Du ser nydelig ut! Hei, Mary.
- Hei! - Er det ikke bra?
Vet du hvem du ligner med de bevegelsene? Diana Ross.
- Ja. - Herlighet.
- Det begynner snart! - Er du klar?
- Noen må holde hånda mi. Klar. - Vi er klare.
Bevares.
- Hvem bor her? Du! - Nei, det er ikke mitt.
- Det er ditt. - Det er det ikke.
Det er ditt hus.
Det er friskt, nytt og beroligende. Det er rolig og fredelig.
Bobby.
Fargene hun hadde valgt før var en instinktiv reaksjon
på at hun ikke fikk ha farger i fengsel.
Men istedenfor mørke, deprimerende farger,
gjorde jeg alt lysere. Jeg tilsatte farger via tilbehøret.
- Alle veggene er malt! - De er malt.
- Det er lyst og gledelig. - Se her!
Mammas baby.
Dette er utrolig. Bevares.
- Amerika er ikke klart. - Det er det ikke.
Amerika må se takrosetten på lampen fordi den er kul.
Den er nydelig.
Herregud.
Se på dette badet.
- Fint, organisert, ryddig og bevisst. - Dette er for en dame.
- Gulvet! Det er et nytt. - Ja.
- Dette gulvet. - Ja, det er et gulv.
Dette er mer enn jeg har hatt hele mitt liv.
Jeg unngikk minimalisme, jeg vet du liker ting.
- Her er mange ting, men alt er bevisst. - Dette er vakkert. Tusen takk.
Se! Det er en oppvaskmaskin!
Ok, ro deg ned.
- Det må du ikke. - Oppvaskmaskin!
Du må ikke roe deg. Skrik!
- Ja! - Bevares.
- Reke-étouffée. - Jeg elsker å lagre mat.
Etter en lang dag, kan du si: "Smørbrød eller reke-étouffée?"
Når vi er borte og du sitter igjen med følelsene dine,
er det fint å gjøre noe hyggelig og meditativt.
Du kan lage retten, tenke på uka og ha litt alenetid.
Jeg vet hva jeg følte i restauranten da vi laget dette. Jeg vet hva det gjorde.
Matlaging for traumer. Det forvandlet meg.
- Det løser ikke alt. - Jeg vet det.
- Det er et verktøy. - Matlaging for traumer.
Ja. Matlaging for traumer.
Her er så mye vakkert jeg gleder meg til å vise.
Smykkene er for det meste dine. Selv om du bare har armbånd på,
komplimenterer det antrekk fint. Dette er det viktigste for meg her.
Du sa du hadde en rød kjole da du var yngre.
- Dette er en moderne vri på kjolen. - Ja.
- Jeg håper du vil føle deg like nydelig. - Ja.
Du hadde mange klær som var inspirert av afrikanske klær.
Vi ville bruke mønster som minner om det. Er du klar? Jeg vil gi deg noe annerledes.
- Ja. - Flott.
Barn, er vi klare?
- Ja. - Ja.
Ms. Mary, kan du komme ut?
- Jeg elsker det. - Mare!
- Herregud. - Mary!
- Hun føler seg bra. - Tan, du ga henne maksimalist.
Ja!
Mønstrene hun hadde var nydelige. Vi ville ha en moderne vri.
Hun ser majestetisk ut, og jeg ville gi samme inntrykk.
- Se hvordan hun står. - Ja.
Selv om det er chict, damete og majestetisk, føler jeg meg mektig.
Ja.
I tolv og et halvt år ble jeg tvunget til å tenke: "Hold hodet lavt."
- Kvelt. - Sånne ting.
"Hva ser du på, innsatt?" Så du ser ned. Nå er det: "Jeg ser på deg."
- Ok! - Ja!
Og jeg er het.
Ja, Mary.
- Neste. Takk, unger. - Straks tilbake.
Gå stille inn. Hun skal ikke vite at du er her.
Hei!
- Hei, alle sammen. - Hei, Anthony.
Står til? Sett deg.
Jeg så det komme.
Ok, unger. Vår nydelige Mary.
Ja!
- Dette er vakkert. - Se hvor nydelig hun er!
- Hun ser vakker ut. - Ikke sant?
- Er hun ikke slående? - Hva gjør...
Du ser fantastisk ut. Vakker.
- Unnskyld. - Det smilet.
- Øynene smiler. - Ikke sant?
- Jeg føler meg så vakker. - Øynene dine glitrer.
- Som om flere år forsvant. - Ja.
Jeg har ikke sett deg så sjenert. Hvem er du?
Jeg vet det.
Hva skjer? Hei.
MARYS FAMILIE
Karamo. Hyggelig.
- Vi elsker Mary. - Helt nydelig.
- Ikke sant? - Ja.
Jeg henter moren deres, så hun kan overraskes. Sees snart.
- Hjertet mitt banker. - Hvorfor?
- Er du nervøs? - Selvsagt.
Vi har en overraskelse. Kom.
- Ok. - Utenfor?
Nå skjer det.
Se de hælene.
- Bevares! - Slutt!
- Se på dem! - Hva i alle verden?
Jeg går først, unnskyld meg.
MARYS SØNN
- Hei. - De skoene!
Så pen du er.
MARYS DATTER
- Jeg liker skoene, bestemor. - Takk.
Er det din sønn? Og datteren din!
- Ja. - Herregud. Se så store de er!
Mary har tilgitt seg selv, nå kan hun be barna om tilgivelse.
MARYS SØNN
Jeg har aldri gruppeklemt mamma.
Tiden er inne for å handle, så de kan leges og skape en sterk arv.
Uka har vært en ny start.
Jeg sier ikke at gamle Mary er død. Hun er her ennå,
men jeg har klemt mer denne uka
enn jeg har gjort på over 20 år.
- Ja. - Dere har åpnet sjela mi.
Og dere har gitt meg og alle bak meg en sjanse til.
Dere har forandret min verden.
- Tusen takk. - Takk.
Min reke-étouffée.
- Og da... - Vi er glad i deg.
- Kos dere. - Ha det.
Ha det.
- Tusen takk. - Ha det.
Ha det.
Fab Five.
Er dere klare for å gå inn?
- Velkommen til mitt hjem. - Bevares! Det er vakkert.
Dette er sp... Uforståelig. Det er vakkert.
- Se på skoene. - Jeg fikk sjokk av dem.
Folkens, sett dere litt. Mamma må fortelle dere noe.
Jeg lærte mye om meg selv denne uka.
Og jeg leste det siste brevet Junior sendte meg.
Han sa han ikke lærte om kjærlighet og følelser.
Jeg vet dere trengte det fra meg.
Jeg visste ikke hvordan. Jeg kjente ikke til det.
- Jeg kunne det ikke. Jeg var fraværende. - Det hjelper.
Da jeg kom ut av fengsel, følte jeg dere ville være skamfulle
fordi jeg hadde sonet, så jeg holdt meg unna.
Beklager at jeg ikke klarte å gi dere den kjærligheten
og vise dere hva kjærlighet er.
- Ja. - Vi må bryte det mønsteret.
Vi må bryte det.
Takk for at du sier det.
Det er en flott start.
Samle alle sammen, legge dette bak oss og bevege oss i en positiv retning.
- Jeg har vært stolt av deg hele tiden. - Takk.
Jeg ser hvordan du har jobbet med deg selv.
- Jeg vet dette er begynnelsen, så... - Takk.
- Jeg er glad i dere. - I like måte.
- Jeg er så stolt av deg. - Det er jeg òg.
Forhåpentligvis er det ikke siste gang dere er her.
Nei, absolutt ikke.
- Det var godt å se babyen. - Jeg jobber med følelsene senere.
- Har du smakt reke-étouffée? - Nei.
Kom igjen, la oss mate alle.
Den lukta? Absolutt.
Vi har gjort det bra.
Vi skal spise reke-étouffée.
- Dette er nydelig. - Det er godt.
Mye tid gikk tapt. Det er lett å la fortiden ta fokus.
Men hun bærer ikke bitterhet eller nag. Hun gleder seg over nuet og ser fremover.
Alle kan lære av det.
Du har ikke rytme!
Mary lærer oss at traumer ikke definerer oss.
Uansett hva vi gjennomgår, kan vi ha
helbredelse, kjærlighet, glede og fellesskap. Det er poenget med livet.
♪ QEHIPTTIPS
MOTVIRK EN KNIRK
Pirker knirkene deg?
Ikke tvil, grip olivenoljen din.
Ser du? Knirket er borte.
Tekst: Lovise Kvalsund