Kan vi klä oss som på Spice World-omslaget när vi hämtar nån?
- Jag sveper in mig i Union Jack. - Nej!
Jag ska vara Baby.
Emma Bunton är sötast, och du är sötast...
"Mamma är min bästis!"
Ja, det skulle du klara. Jag är kanske Posh.
- Eller är du hon, Antoni? - Tan skulle lätt vara Posh.
- Vill du vara Ginger då, Antoni? - Fy!
Han är den slampiga, sexiga, läckra...
FAB 5
DAG 1
DIN TRÄDGÅRD SPEGLAR DIG, DEN ÄR DIN NÄRVARO I VÄRLDEN.
- Mupparna? Vill ni veta vem vi ska hjälpa? - Ja!
- Veckans hjälte är Michael Richard. - Ja.
Michael är 31 och driver Recirculating Farms i Central City, New Orleans.
Hej, hur är läget?
Gården förser unga och familjer med färska grönsaker,
utbildningsprogram och aktiviteter.
- Oj. - Kämpar mot svälten, ja!
Jag växte upp i livsmedelsotrygghet och vill skona andra från det.
De har inte fått frukt på två veckor.
Jag ville bli förändringen jag ville se och nöjer mig inte med mindre.
Ta bort allt här med trädgårdssax.
Det var mycket som lockade med att odla mat: Det är kreativt,
och det är terapeutiskt. Jag älskar att sätta händerna i jorden.
Michael känner att han inte tas på allvar när han pratar om jordbrukande.
Folk har sagt: "Varför är Michael alltid smutsig?" För att jag jobbar så mycket.
Han bor med fästmön i en liten lägenhet.
Så länge jag har känt Michael har han hållit på med växter och jordbruk
och leker alltid med jord.
Så ibland känns det som om vårt hem är en förlängning av gården.
Pappa sa: "Gud skapade jord, jord är bra."
Din pappa är tokig.
Michael vill göra fräsch och hälsosam mat tillgänglig,
men han motarbetar faktiskt sig själv.
Michaels har alltid haft svårt med identitet och självkänsla.
Föräldrarna är kreoler, halvt svarta och halvt infödda amerikaner.
Han har inte känt sig svart nog med släkten eller vit nog med vännerna.
Det är så vanligt bland personer med blandat ursprung.
Han tvingades mogna fort och hoppa av high school för att försörja familjen.
Stackare.
Min uppväxt var rätt jobbig.
Jag har fått hantera hinder de flesta slipper, men vill tro mer på mig själv.
Vänta, det blir bättre!
Michaels chef och mentor Marianne vill att han lyckas i allt.
Men först ska vi vi visa honom att han förtjänar respekt.
Michael är en stjärna i vardande, folk dras till honom.
Han kan göra vad han vill, men det inser han inte än.
I slutet av veckan håller gården sin årliga insamlingsfest.
Michael bör bli gårdens ansikte och tala på festen, och de behöver pengar.
De måste få det att regna.
Pengar, alltså.
- Jag hängde inte med. - Det var ett första utkast.
Det var kul för mig.
Vi ska hjälpa stadens farmare bli en riktig charmare!
Ja!
Här krävs "jazzhänder".
VÅR GÅRD
Vi flyttar lite av komposten.
Oj, kolla på de små barnen!
Vi gör ett fint hål.
Lär han barn?
Vi tar plastkrukan så här och tar tag i plantan så.
- Hejsan. - Hej.
- Herregud. - Hej!
Hej, Michael! Tan här, trevligt att ses.
Hej! Fint att ses.
- Fint att ses. - Otroligt.
Hur söt är den här mannen i en urban farm som lär alla barn att odla och så?
Jag får haka på barnen, för jag vet ingenting. Är allt här ätligt?
Har vi nåt som inte är ätligt
så är det på nåt sätt en hjälp för jorden i vårt ekosystem.
Jag visste inte att frukt och grönt hade blommor och var så fina.
Ja, de är fina.
Visste du att frukt och grönt har blommor?
Alltså, de börjar som blommor!
Vill du få med bögar på trädgårdsarbete? Bara säg att det finns blommor.
Det funkade ju för mig.
- Ursäkta att jag avbryter. Välkomna. - Hej!
- Marianne här, jag nominerade Michael. - Du är mentorn!
Så fint att ni kom.
Vad anser du saknas som vi kan hjälpa till med?
Michael är otrolig på nästan allt.
Han är redo att ta steget in i administration och policyarbete.
Jag vill höra honom säga det. Är du redo för nästa steg?
Väldigt nervös och spänd.
Var inte nervös. Vi verkar jobbiga, men är det inte.
Jo, det är vi. Du gör rätt i att vara nervös.
Vi har en jordbruksdel och kolonilotter.
Det här är produktionssidan där vi försöker odla så mycket vi bara kan.
Det är för varmt på sommaren, så vi kör täckgrödor.
Vi planterar växter som fixar saker i jorden.
Det dryper passion ur Michaels alla porer.
Och lite svett, för det är 99 000 grader varmt.
Men det märks inte på honom.
Jag har aldrig varit så varm förr.
Vi lämnar kvar rötterna så att mikroberna fortfarande har ett hem.
Oj, och vi som står och kollar in allt det intressanta här!
Det är lite varmt.
De har varit ute i typ 90 sekunder och skyr solen som pesten.
Det är så varmt.
Det är bokstavligen den åttonde ringen i Satans stjärthål.
Han motarbetar faktiskt sig själv.
Han har exempelvis velat läsa miljö-juridik,
men det tog honom månader att öppna ansökan.
Ja, det är talande. Alla andra verkar tro på honom.
- Men han gör det inte. - Så tror jag att det är.
Smaka chili, om ni vill. De här är superstarka.
- Jag skulle inte ta de röda. - Vill du ha en röd, Tanny?
Jag kan ta en grön.
- Den röda är mildare. - Inte den röda.
- De är rätt starka. - Det är rejäl hetta i den.
- Jovars. - Oj, så starkt.
- Du sa att den var mild, Tan! - Det är den.
Eftersom det här är allas gård försöker jag odla sånt som folk är vana vid.
Här är okra, och bredvid den hibiskus.
- Hibiskus kan man göra härligt iste med. - Javisst.
Här har vi portlak, en favoritsak att odla.
- Portlak? - Den växer överallt.
Det är en av de nyttigaste grönsakerna och smakar lite citron. God i sallad.
Klar citronsmak!
- Det är en intressant växt. - Ja.
Det här var jätteintressant, men nu vill jag se ditt hem.
- Vi också. - Vi älskar inomhusmiljöer!
- Hejdå, allihop! - Hejdå. Tack!
Kom, Michael!
- Hej på dig! - Hejsan, välkomna in.
- Hallå. - Älskling, vi är hemma.
- Vi är här! - Jag har vänner med mig.
Hej. Oj, en vovve!
Hej, hundis!
- Hej. - Hej, Kaila.
- Lukten är nästan för mycket. - Vilken stank.
Jag känner kattlukt och hundlukt. Jag vill inte känna nåndera.
- Oj. Sönder. - Den sjunker helt klart ihop i mitten.
- Den är lite högre i den änden. - Jag känner mig så liten.
Jag är väldigt aktiv. Jag tränar ofta.
- Har du svårt att komma upp? - Jag kom inte upp ur soffan.
Använd bålen.
Tackar.
Problematiskt.
- Vad är det där? - Mitt odlingstält.
- Vad var det? - Ett växthus. Man kan odla i det.
- Det är väl ljus och fukt och... - Och fläkt.
I gayvärlden skulle det var ett sexrum. Allvarligt.
Japp.
- Gud, det är ju helt dött! - Det har varit dött sen orkanen Ida.
När jag öppnade slog dunsterna emot mig.
- Det är mögligt! - Varför har du inte rensat ut det?
Det är deprimerande när man lagt ner så mycket tid...
Men tänk på glädjen i att odla nytt.
- Vi använder det. - När då?
Mamma sa: "Ta inte in nåt från utsidan."
Men det har ju ingen sagt till Michael och Kaila.
- Vad säger du om det? - Jag hatar det.
Jag tänkte väl det.
Den öppna bensindunken gör mig lite jättenervös.
- Den har inte stått här så länge. - Du vet ursäkter?
Det är inkompetensens verktyg för att uppföra monument av intighet.
Och jag hör bara ursäkter, ursäkter, ursäkter.
Inga fler ursäkter, det är din första lektion.
Oj, det där var en haiku.
Nu blir jag förvirrad, för här var det rent och fint.
Jag förstår inte hur du kan vara bekväm med allt det här?
- Men det... - Jag trivs inte med det.
- Han verkar trivas i stök. - Jag är van vid organiserat kaos.
- Trivs du, eller är du van? - Jag är van vid organiserat kaos.
Det språket måste du släppa. Släpp det! Du kan bättre!
- Okej, visa oss mer. - Här är vårt sovrum.
- Vilken sexig bild. - Tack, det är en favorit.
De är mögliga!
Vad gör de här tomaterna i kylen?!
- Det är kompost. - Stackarna!
Jag visste inte att tomater inte hör hemma i kylen.
De blir gryniga.
- Här är vår ödla Spike. - Oj.
Jag gillar katter och hundar i mitt hem men smaken är som baken.
Härligt med skäggagamer.
Herregud!
- Får jag röra den? - Jag du kan ta upp honom.
Herregud.
Skäggagam. Lustigt namn.
Jag ställer mig här borta.
Den är inte gosig.
- Vill du smeka honom? Han är fin. - Nej, tack.
Jag gillar reptiler. Vi är nog själsfränder, vi blir inte kalla.
Jag ryser bara vid tanken.
- Här är min garderob. - Den ska jag kolla in ordentligt.
Ut nu, jag ska kolla garderoben.
Här är badrummet.
- Behöver du hjälp? - Du kan stanna och se på om du vill.
Det är jord överallt.
Den var fin. Inte illa.
Han har en del jag gillar. Härlig.
Fin, den var bra.
- Urful. Slängs på golvet. - Vad är det för fel på den?
Den är inte gullig.
Så där, ja!
Läcker. Slink in i den.
Han har den säkert när det är sexläge.
Okej, så vi hänger upp den igen.
Berätta om ditt barndomshem. Var det stökigt, eller var det...
Det var väldigt kaotiskt.
Mental hälsa har klara band med ens utrymme.
Kaos omkring en skapar kaos i ens inre. Det tror jag verkligen på.
Jag vill reda upp kaoset lite.
Jag är så vältränad. Det här är svårt!
Herregud, man måste sitta för att klara det.
Tanny Boy
Här kläder, kläder kallar
- Ha det så kul. - Tack så mycket.
Hej! Vi har så mycket att prata om, Michael.
- Är det här du? - Det var till en maskerad. Jag var Prince.
Jäkligt chic.
Du har så mycket här som bara känns trist.
Ja.
Det är fem olika killar här.
Det var sånt här jag hade på mig i high school.
Det här är 15 år gammalt, du kan omöjligt fortfarande ha på dig det.
Det här hade jag nog för ett par månader sen?
Kände du dig fin, sexig, cool?
Inte så cool som jag känner mig i mina finare kläder.
Den här är väl inte du?
Ärligt talat vill jag inte se ut som jag har gjort.
Berätta om livet utanför gården.
Finns det stilar du önskar att du kunde ha?
Det skulle vara som Justin Timberlake, A$AP Rocky.
A$AP och Justin och många andra i den världen
blandar maskulint och feminint, hur känner du inför det?
Jag bryr mig inte om etiketter. Det ska vara snyggt och kännas bra.
Mäktigt. Då tror jag att jag vet.
Mycket kött.
Jag märker att Michael har problem med självkänslan.
Kan du berätta lite vad du upplevt av hans självkänsla?
Han är bara så hård mot sig själv.
Han är nog rädd att misslyckas,
så han törs inte ta steget till nästa grej.
- Ursäkta. - Inga problem. Ta den tid du behöver.
Han har gått igenom mycket och känner att det har haft sina skäl
och att han inte förtjänar bra saker.
Han känner att världen ofta är ute efter honom.
Hur har du fått ditt hår så vackert?
Jag gör inte så mycket. Jag duschar och borstar det med balsam.
Jag älskar din texturer så.
Skulle jag tvingas beskriva hans hår med ett ord fick det bli "sex"!
- Och vad händer här? - Jag har bara inte rakat mig.
Jag får otrolig Pirates of the Caribbean- vibbar.
- Är du med? - Jag tänker mig mer Jimi Hendrix.
Jag tänker på skurken i Hook, jag ser en piratkapten.
Tack för att ni visat oss er fina trädgård och ert härliga hem.
- Känner vi oss förberedda? - Ja!
- Okej, hejdå. - Nej, du följer med oss.
- Det börjar nu. - Kyss henne farväl.
- Tack, raring. - Tack, Kaila.
Trodde du att du skulle stanna?! Veckan börjar nu!
Vi måste omdirigera lite av passionen Michael har för trädgårdsskötsel,
kanske bara 10 % till honom själv.
Kaila är en stöttande partner, men orkar nog inte på egen hand.
Michael måste inse att han behöver mer stöd
för att komma över det som hindrar honom.
Jag förstår pressen i att slitas mellan två världar.
Men förr eller senare måste man skapa sin egen identitet.
Han ska inte känna sig som en kopia, han ska känna sig som Michael Richard.
Jag ser fram emot att skämma bort Michael med inredning.
Och så vill jag hjälpa honom på vägen att uppnå sina mål.
Jag har hört att ni har en utbildning i miljö-juridik som Michael borde få gå.
Ja, jag har uppmuntrat honom,
men han fastnar nog på det personliga brevet.
Okej.
Vi ser fram emot att stödja Recirculating Farms insamling
och Michaels satsning på att bli dess VD.
Insamlingen är om några dagar. Det är spännande.
Det är första gången jag leder ett sånt event nånsin.
- Du har inte gjort det förut? - Nej.
- Jag hjälper till med catering. - Det ska bli kul att se.
Det ska bli kul att visa upp grönsakerna han odlar.
Du får veta mer sen, men det kommer att bygga på grönsaker.
- Det blir superfräscht. - Spännande.
DAG 2
NÄR ENS HJÄRTA BRUSTIT SÅR MAN FRÖN I SPRICKORNA OCH HOPPAS PÅ REGN.
- Hur är det? - Bra.
- Hur känns det? - Spännande.
Fint att höra.
Jag hade väntat mig "orolig, inte road".
Ja, fast ångest och spänning är rätt nära släkt.
Ja, de är samma familj.
Jag vill veta hur arbetet med jorden
påverkar ditt liv framöver. Vad ska du bli?
Jag ska bli VD för Recirculating Farms.
Och då måste du tala inför folk och driva insamlingar.
Hur ser de miljöerna ut?
Det är väl rätt typiska företagsmiljöer.
Jag tänker mig som konferenser, det är väl så det är.
Blir det en extra press att du ska se ut som en företagare?
- Ja, för att passa in. - Jag fattar. Så klart att jag gör.
- Men det kan väl inte kännas så bra? - Inte värst.
- Vem är den sanne Michael? - Jag vet inte.
Han vill bli VD för det här företaget.
Jag vill hjälpa honom att hitta en medelväg så att han slipper anpassa sig.
Jag tänker mig en mogen stil så att han kan hålla hov i miljöerna han rör sig i,
men utan att ta ifrån honom hans lekfullhet.
Kan du berätta hur mycket du hoppas dra in på insamlingarna?
- Hundratals eller tusentals dollar? - Tusentals. Gärna tiotusentals.
Bra. Då måste du känna dig säker.
Du kan inte komma in lite försiktigt: "Hejsan. Vi har en grej på gång.
Jag är inte så säker, men ni måste lita på mig."
Tror du inte på dig själv till 100 %, och jag anser att kläder kan hjälpa en där,
så får du inte ett skit. Vi är ju fem stycken, du har träffat oss.
Vi har inte vanliga jobb och många anser oss klädda som clowner.
Min klädsel igår var löjlig.
Men när jag tar på mig nåt struntar jag i vad andra tycker.
Känner jag mig stilig kan ingen ta ner mig.
Jag mår bra.
Jag vill försöka skapa stilar åt dig
och bygga upp din garderob så att du har "nöjeskläder".
Men du kan blanda dem med andra saker som gör att de passa bättre i jobbet.
- Fast först det lekfulla. Ska vi leka? - Ja, vi kör.
- Jag såg det här förut. Coolt. - Älskar't.
Djärvt. Så du gillar färger och tryck? Underbart.
Orange och turkos är mina färger. Det är Dolphins färger.
Miami Dolphins är mitt lag, så det blir perfekt.
- Vad spelar Miami Dolphins? - Football.
Jaha, football. Fint!
Den första stassen är gräll.
- Är du rädd? - Lite.
Jag vet, jag kände det.
Han klär sig för sig själv nu, kläderna jag ger honom firar den han är.
Kom ut!
Jag gillar det här. Skorna är toppen.
Du ser ut som en kändis. Du ser cool ut. Ung.
Jag vill klargöra att jag inte anser att du ska försöka samla in pengar så här.
Men stoppar du in den här i ett par byxor
så blir det passande, för du är inte 50. Du är 30.
Fanns det här i min garderob skulle jag ofta bära det.
Det syns inte på din min.
Så vi måste nog jobba lite på din attityd. Självförtroendet.
Ja.
- Ja? - Ja.
Michael? Får jag se?
Oj, underbart.
Ibland när jag shoppar med nån kommer ögonblicket
när de ser vilken skillnad kläder kan göra i deras liv.
- Skorna är allt? - Jaså, gillar du dem?
- De är supercoola. - Jag älskar den stabbiga loafern.
Jeans är ovanligt på företagsmöten, men du har inte ett vanligt jobb.
Du visar vem du är.
Jag ville ge dig nåt lite mer avslappnat.
Jag gillar det här, det är tidlöst.
Det är inte så företagaraktigt, men det är "vi ska få saker gjorda".
Bra!
Jag vill visa honom att det finns en person som måste släppas ut.
Ge mig modellversionen.
Och det kan man göra med kläder.
Så, kör.
Ja, ja.
Läckert.
Han har stil som modell.
Härligt. Där satt den.
Jag ser en version av honom jag inte sett förut.
Ja, läckert!
- Jag är så glad. - Det är jag också.
Kläderna gör mig glad.
De är helt annorlunda än nåt jag nånsin köpt eller tagit på mig.
Jag ska jobba på att få fram mycket mer som funkar.
Men nu ska du få dra på dig vanliga kläder och fortsätta.
- Vi har mycket kvar att göra. - Jag ser verkligen fram emot det.
- Härligt New Orleans-regn! - Ja, det är fint.
Det var viktigt att få hit Michael i dag...
Hejsan!
...för jag kan känna igen att inte satsa på sig själv
för att man inte kan släppa det som varit.
Jag har hört att det finns en högskolelinje du vill komma in på.
Ja, det är meriten jag behöver för att komma in i företagsvärlden.
Jag tänker att det här att du inte skrivit din ansökan
kan bero på en rädsla att misslyckas?
Min chef som driver linjen säger att det kommer att gå bra,
men delen jag inte har fått till är att skriva en essä om mig själv.
Och eftersom jag skäms för sånt
skulle ett misslyckande få mig att tro att det berodde på det,
och så förstärker det bara mitt dåliga mående.
Jag fattar.
Jag trivdes i skolan, men det funkade inte för mig.
Jag flyttade hemifrån vid 15, så jag har inte gått ut high school.
Men jag under många år skämts för de och har låtit det begränsa mig.
För jag kände att jag misslyckades, och jag lät det verkligen definiera mig.
Det känns fortfarande obehagligt, så jag förstår dig.
Trots att jag verkligen vill lyckas tvivlet alltid vinna,
och det hindrar mig i mycket.
Men du är värd det och bra nog,
och du vet hur man får saker att funka utanför det vanliga sättet att göra saker,
och se dig om: Det är såna människor som inte bara är kugghjul.
Det är de som inte är rädda för att pröva saker som lyckas bäst.
Så jag vill ta fram ansöka i dag. Och så ska du och jag göra klart den.
- Vad tar den sista delen upp? - Att fylla hålen i min utbildning.
Hur tänker du utveckla det?
Jag hoppade av skolan för att jag var så deprimerad och inte ville bo själv längre.
Jag ville tillbaka hem, jag bara var i skolan, jag gjorde ingenting.
- Du gick dit för att man skulle det. - Ja, och sen jobbade jag.
Du oroar dig förmodligen för att de ska ha åsikter om dina skäl.
Jag känner att min erfarenhet inte duger och att ingen tar mig på allvar.
Hur länge har du velat göra det här?
Masterprogrammet?
Det började för kanske två, tre år sen.
Hon såg det och sa: "Du borde läsa det här.
Men först måste du ju ta din fil kand."
Och jag bara: "Ja, just det."
Och så började vi planera för att jag skulle börja plugga igen.
Låt mig bara poängtera en sak för dig:
Marianne tror på dig.
Sluta tvivla på dig själv!
Jag vet att det är svårt. Den där lilla tvivel-demonen i folk med enkel bakgrund
som fått höra att de aldrig kan lyckas och att de lär sluta i fängelset.
I rännstenen. Det är svårt att omprogrammera sig själv.
Det är svårt efter 30 år.
Så fort nåt bra händer får jag ångest.
Då måste det ju genast hända nåt dåligt, och det kommer att knäcka mig.
Jag bara: "Hoppas inte för mycket, var beredd, för snart går det illa."
När du börjar känna så, stanna upp och ta ett andetag.
Tänk: "Vänta lite, folk omkring mig tror på mig. De kanske har rätt?"
- Ja. - Eller hur?
Jag ser hur det börjar tändas små lampor.
Han tänker: "Det är ju jag som har hållit tillbaka mig själv
i tron att jag inte duger. Men vet du? Jag duger, banne mig!"
Jag tycker att det här är bra, du har förklarat det så att folk kan förstå,
och alla går inte raka spåret mot mål.
- Sant. - Raka linjer är trista.
Nu blir det party!
Hallå!
- Hur är det? - Han skrev just sin ansökan.
Kom igen, du kan inte har fått klart ansökan
som har tagit så lång tid, och vara så här lugn?
Jag försöker att byta känsla från ångest till glädje.
Vi byter så här:
Japp.
- Ja, Bobby! - Okej.
I slutet av veckan skulle ni ha garden party på gården.
Men det regnar för fullt och kanske inte slutar, så vi kör eventet här.
- Va?! - Japp.
- Vi kör här. - Fränt ställe.
Vi skalar bort stressen, vi vill att det lyckas.
- Och att du fokuserar på din framtid. - Tack.
- Älskar dig. - Tack.
DAG 3
FÖRSÖKER MAN ALLTID VARA NORMAL FÅR MAN INTE VETA HUR OTROLIG MAN KAN VARA.
Jag tog med dig hit för att komma bort från allt.
- Och du verkar trivas bäst utomhus. - Jag funkar lite varstans.
- Jag anpassar mig. - Vet du vad det där är?
En liten pojke som säger: "Jag vet inte vad som händer i morgon."
- Det är en överlevnadsmekanism. - Ja.
När i din barndom var det som mest kaotiskt, vad minns du främst?
Jag vet inte, det är så många minnen. Så många bilfärder nattetid.
Så ofta parkerad i superskumma grannskap bara för att få vara i fred.
Det var galet, man visste aldrig vad som skulle hända.
Hur skulle det bli till middag? Skulle det ens bli middag?
Minnen jag inte vill tänka på.
Var var din mamma?
Ett tag försökte jag att bo med min mamma,
och svaret var bara nej.
En av mitt livs värsta dagar.
Jag pratar helst inte om sånt här, för jag har släppt det.
Fast det har du inte, det påverkar ditt liv.
Man går igenom det och klarar sig.
Vänta, nej, nej.
Pojken behövde nån som ställde upp, skyddade och älskade honom,
och sa att han förtjänade en bättre framtid.
Du avvisades av din mor.
Hur känns det? Och kom inte med "det är okej".
Vi skulle inte ha det här samtalet om det inte påverkade dig.
Det gör väldigt ont, men jag tänker: "Varför dra upp det?"
Om nåt begravs och inte tas omhand, kan det då skjuta upp och blomstra?
- Blommar det fullt ut? - Nej.
Du är fröet i jorden som behöver få blomstra och få livet du förtjänar.
Men det tillåter du dig inte när du säger "varför dra upp det?".
Man drar upp det för att kunna växa.
"Att det inte är ens fel betyder inte att det inte är ens ansvar."
När jag pratar med Jason...
Varför säger jag "Jason"? För att han påminner mig om min son Jason.
Därav min felsägning.
Michael påminner mig om min son, och jag är här för att visa honom
hur han tar sig ur det här, och för att stötta honom.
Så jag har bjudit hit några vänner
från 100 Black Men, har du hört om dem?
Jag bjöd hit dem för att de har gått igenom liknande saker.
En var min mentor när jag var i din ålder.
Hur känns det?
Nervöst.
Vore det inte fint att prata med nån och säga "jag behöver stöd"?
Det har jag sällan gjort. Jag ber inte om hjälp, jag fixar det själv.
100 Black Men är ett mentorprogram för unga afroamerikaner,
så jag bad dem att komma hit och träffa Michael.
Jag vill att Michael ska veta att han har stöd här.
Jag frågade om du nånsin träffat nån som är infödd amerikan och svart.
Här är en.
Jag tillhör United Houma Nation och är VD för den regionala svarta handelskammaren.
Jag är ordförande för 100 Black Men i New Orleans.
Jag har redan berättat lite.
Darell stöttade mig när jag fick veta att jag var pappa.
Han lät mig känna mig trygg.
Det här är inte bara ett kort möte
där du säger "vi ses" och så händer ingenting.
Det måste vara folk du kan prata med.
Och kom ihåg: Gårdagen är historia och morgondagen ett mysterium.
Allt man har är nuet.
Ångesten slår till när man inte vet vad som händer i morgon. Men glöm det.
Du är här med grabbarna. Slappna av.
Jag minns det som varit och förbereder mig för framtiden.
- Det är jag, rakt av. - Så gör alla.
Folk har mekanismer för det.
Det här måste kännas annorlunda.
Har du nånsin suttit i en grupp med svarta män
som säger "vi stöttar dig"?
Nej, aldrig.
Det är obekvämt, men inte på ett dåligt sätt.
Jag har alltid känt mig vilsen.
Fortsätt att vara dig själv så hittar rätt personer dig. Man är aldrig ensam.
Att alltid behöva förklara mig och oftast inte ha svaren,
det skapar en nedåtgående spiral.
Det gick inte att börja läsa igen i New Orleans efter Katrina.
Jag tänkte inte gå i en skola som liknade ett fängelse.
När jag tagit min GED... Det är svårt att antas till college med GED.
De tvingade på mig extrakurser eftersom jag inte hade high school-examen.
- Tog du allt det? - Ja, jag tog just examen i sociologi.
Snyggt!
Men trots allt det lyckades du.
- Och du tog examen. - Ja.
- Då kan du vända blad. - Vad vill du göra nu?
Nu ska jag till Loyola och läsa miljö-juridik.
- Snyggt. - För att sen bli...?
VD för stiftelsen jag arbetar för.
Din resa är inte slut, du lär dig fortfarande, rör dig framåt.
Du är en pionjär. Det kanske du inte säger själv, men det är du.
Du utövar pionjärskap.
- Har du blivit kallad så förut? - Jag har inte sett det så.
"Pionjär" är en bra beskrivning.
Och en sak att minnas är att mitt i allt du går igenom så följer en unge dig.
Ja.
- Hur är det? - Bra.
- Säkert? - Jag försöker vara här. Inte grunna.
Det är ovant för mig att vara ute i samhället
och försöka få fler svarta att odla.
Att skapa utrymmen som det här,
men känna mig underlig som inte varit i såna förut.
Jag brukar vara den enda icke-vita.
Jag är oftast den enda icke-vita där jag är, och så har det varit länge.
Det är en kraft, styr om det till en kraft.
Man kan inte leda om man inte är obekväm. Du växer på sätt du kanske inte inser.
- Bara var närvarande. - Oj!
Allt du pratar om är så giltigt. Man måste omfrasera det.
Oavsett vad du gör så är du den förste.
Chefa på.
Se dig själv i ögonen när du vaknat.
Säg "jag är pionjär och chef". Le och säg: "Jag är chef."
- Säg det. - Jag är pionjär och chef.
- Bra, du såg ut att mena det. - Kolla blicken! Leendet!
- Ja! - Precis.
Med tanke på mycket av det Michael har gått igenom
så har han förmodligen inte fått se hur man skapar ett hem att växa i.
Så nu gör jag det.
Jag har förvandlat hans hem till en plats som inte är fylld med arbete
utan bara med saker som laddar och förnyar.
DAG 4
HAR VI MODET ATT SÅ ETT FRÖ KAN VI FÖRVÅNAS AV VAD SOM SLÅR ROT.
Gud, vi är här, vid den här underbara salongen!
Stig på, slå dig ner.
Hej, snygging!
Hur lyckas du funka när du är så här stilig varenda dag?
- Jag bara vaknar. - Och går omkring sådär söt?
Ja, jag vaknade så här.
Du måste till kiropraktor när du släpar på en sån stilighet.
Får jag röra ditt hår? Då dyker jag in.
Ja, raring.
Du är så söt.
Du är rätt söt själv.
Tack, raring!
Rodnar jag för att Michael typ flörtar tillbaka?
Nej!
Inte alls, Michael!
Jag är så glad för att du som gör så mycket för folk omkring dig...
Du har ett stort hjärta.
Ibland känns det som om sexiga personer är dåliga människor.
Och det är irriterande.
Michael har hittat sitt mål och sin passion.
Han har inte prioriterat hårvård.
Jag vill behålla längden, men ge honom vad? Form, bra gissat.
Jag vill helt klart köra "fro".
Först klipper jag torrt. Sen tvättar jag det.
Hur mycket tid har du på morgonen?
Min morgonrutin är rätt slapp.
En annan grej som jag vill ta upp är
nåt slags turban för att hålla ihop mina lockar.
Det gör mig så glad!
Vi borde köra en skyddshuva.
Du köper inte våra gamla könsnormer.
- Inte alls. - Vi kör en huva.
Ja.
Jag gillar att Michael har släppt gamla tankar kring binär könsindelning.
Han vill vara snygg i långt hår, och tar vi topparna
kommer hans lockar att fjädra så fint.
Vi kör!
- Hej. - Hej, jag heter Darren.
Fint att ses. Jag vill städa upp den här delen.
Liksom...
Och så bort med allt det här. Beredd?
- Japp. - Bra, kör.
- Ska allt bort. - Allt.
Känns det som ett misstag?
- En fräsch start är bra. - Precis.
Du jobbar bra.
Se på honom. Jag darrar.
Med det, och det, och det...
Du slickar dig om läpparna, sluta! Jag har inte varit mer besatt av nån.
Tack så mycket.
Jag tvättar ditt hår.
Jag ska visa dig hur man gör en slampdykning.
När du vill impa stort på Kaila kliver du bara in och säger: "Hej, gumman."
Och vicka på höfterna när du går.
Spiralerna i ditt hår gör mig så glad.
Och de blir så fina.
Vi är fortfarande vår läckra Michael, fast med lite fräs.
Utan vidare dröjsmål har vi här
den lätt förbättrade, om jag får säga det själv, Michael.
Jösses.
Jag ser så annorlunda ut. Jag älskar håret.
- Jag älskar det. - Gör du?
Jättefint. Lockarna är super. Det här är en fullträff.
- En fullträff, va? - Ja. Superfint.
Herregud, det är otroligt i bak. Det har faktiskt en form!
Jag har alltid velat ha det så här, men inte vetat hur.
Du klippte inte så mycket, men det känns så bra.
Ha kul med det.
Jag gillar att jag kan göra tajta lockar eller lite lösare om jag vill.
Jag tror att ditt kroppsspråk förändrades.
Jag ser mig i spegeln och tänker: "Är det verkligen jag?"
Jag känner mig annorlunda. Jag ser riktigt bra ut så här.
Jag gillade det där, det var sexigt. Ta upp det.
Jag är helt tagen!
Du ser bra ut, och det gläder mig att du mår bra också.
- Ungdomarna är här. - De är här!
Hej! Jag tog med en supermodell!
- Så stilig du är! - Tack.
Hej, raring. Hur mår du?
- Vilket stiligt ansikte. - Han är så jäkla snygg!
Är du beredd? Kom med in!
Kom in i Funky Town
Oj!
Kära nån.
Va?
- Det är inte mitt hem. - Det är det.
Du dumpade växthuset och fick ett hem.
Jag tappar andan, jag har svårt att andas.
Jösses, jäklar. Helt otroligt.
- Så här bor en VD. - Här bor en pionjär och en chef.
Det tokgillade jag.
Det var en läcker bekräftelse, jättefin.
- Ja, Tanny? - Jag älskar soffan.
Sist vi satt i den kom jag inte upp, vi föll ner i den.
- Det är så fint. - Visst?
Den är superdjup, och tar man bort ryggkuddarna kan vänner sova där,
Så fint.
Det är typ två sängar mot varandra.
- Det här är mitt hem. - Tan och jag flyttar in.
- Vill du se mer? - Ja!
Är vi på en lyxig herrgård?
Nu kan ni bjuda över vänner på middag.
Ja, och inte skämmas för att vi inte har plats.
- Ingen jord på golvet. - Jag slipper låna stolar.
- Det här är inte ett barns hem. - Det är en vuxen mans hem!
Då fortsätter vi hitåt.
- Vi piffade till köket. - Oj!
Jösses, fick ni in en köksö?
Jag trodde inte att det gick. Kaila ville ha en.
Vi fick ju ut jorden.
- Kan du se dig själv laga mat här? - Absolut.
Dags för sovrummet.
Oj, jösses.
Oj!
Det är som ett hotellrum. Det är så elegant och djärvt och fränt.
- Sensuellt. - Det är... Ja!
Ett skrivbord till när du pluggar igen.
Jösses, så bra!
Du kan komma in, fokusera och få grejer gjorda.
Ja. Jättefint.
- Snacka om u-sväng! - Helt otroligt.
Du har överträffat dig själv. Tack.
Och insamlingen är i kväll, hos er.
Jag ska se till att du har kläder du är bekväm i.
- Okej. - Fast lite extra.
Bekvämt och extra låter som min stil.
Vi ska klä upp dig, ska vi prova lite?
- Javisst. - Jag vill köra fullt påställ.
- Jag är redo, 100 %. - Då kör vi.
- Ungdomar? Är ni beredda? - Ja, det är vi!
Jätteredo.
- Kom, raring. - Modell ett!
Hejsan.
- Härlig vibb! - Det var jag inte beredd på, Tanny.
Som om Harry Styles och Bruno Mars fick ett barn som var långt.
Du strålar ju. Det känns som om jag lär känna dig.
Den här sidan av dig anade jag inte. Gör det där jag lärde dig.
Ja!
- Var kom det ifrån?! - Jag lärde honom.
- Han lärde mig i går. - Ja, i går.
- Herregud. - Jag är här veckan ut.
Andra looken.
Michael!
Oj!
Jag älskar skorna!
Jag väntade mig kostym. Det här är fortfarande proffsigt. Och normbrytande!
- Fast det är inte kvällens look. - Inte? Det är fint!
Han kan gå så på möten, det skulle inte göra mig nåt alls.
Det är en damkofta från en dambutik.
Två helt vilda grejer.
Finns det en som känns mer din?
Det är väldigt olika vibbar, men alla är jag.
Vi har ont om tid, eventet hålls hos oss.
Du gör dig i ordning och vi gör huset i ordning. Låter det bra? Då kör vi!
- Kom igen! - Starta bilen, jag tar hans kläder!
Mera hitåt.
Lyft med ryggslutet, inte knäna.
- Hit. - Nej, vänta.
Jättebra, Tan.
- Perfekt, sätt mitten... Japp. - Bra jobbat, Tan.
Lagarbete ger drömmen liv!
Jag står för förrätterna, och ni kan ge er på att de ar odlat grönsakerna.
Mini-aubergine parmigiana på spett.
Jättesöta minisallader, en massa mikrogrönt och ätliga blommor.
Och så en av Michaels favoriter, rostad okra serverade med en citronsås.
Jag vill visa Michaels fina arbete på gården.
Det är väldigt kraftfullt:
Får folk se och smaka vad han gjort lär plånböckerna komma fram.
DEN NYE MICHAEL
VÅRENS FÖRSTA KNOPP SJUNGER SÅ ATT DE ÖVRIGA ANSLUTER SIG.
Hej,
Kära nån!
Se på dig!
Jag får Prince-vibbar.
- Vad sägs om håret. - Jag älskar det.
Kolla.
- Överväldigande, va? - Jätte, jag kan inte andas.
Det var precis så jag kände.
- Ett vuxet sovrum. - Eller hur?
Jag gillar bilderna.
Herregud.
- Är du redo för mer? - Nej!
Inte? Vi kan vänta lite.
Det är mycket att hantera.
- Det är så mycket att ta in. - Surrealistiskt.
- Otroligt att det är vårt hem. - Jag vet. Vilken vecka!
- Jag har saknat dig. - Och jag dig.
Det var kul. Jag önskar att du hade varit med,
men det var coolt att göra mig redo för en bättre och ljusare framtid.
Bli den självsäkre man du förtjänar. Som jag förtjänar att vara.
INSAMLINGEN
10-ÅRSJUBILEUM
- Hallå! - Hur är läget?
Hej!
Hur är det? Karamo här.
- Hej. - Hallå, allihop: Michael är här!
Hej!
Oj, kolla in Kaila!
Kolla in Michael!
Alltså, "uppdraget slutfört" på omgörningen.
- Är det du? - Det är jag. Jag vet.
Kläderna ger mig allt jag väntade mig.
Emily!
Jag ser A$AP. Jag ser Justin.
Jag ser Tyler. Han satte det.
Vi särar på den här Michael och bond-Michael.
- Och separerar dem. - Ja!
Han har förmågan att bli allt.
Han kan bli en modell som gillar urban odling.
Fräsch mat, urban odling, slampdyk, bättre hår, solkräm.
Ja, raring!
Jag ska ge micken till dagens hjälte.
Ta över, Michael.
Först ett tack för att ni kommit för att fira matmakt
och för att göra New Orleans bättre
i förhoppningen att det sprider sig över hela landet och världen.
Michael säger självsäkert: "Jag är här och är redo att fortsätta framåt."
Jag kan inte tacka er nog för en otrolig vecka.
Vilken enorm förvandling, och arbetet har börja börjat.
Det här är ett nytt kapitel, jag har fått en ny chans.
Och jag tänker föra den vidare.
Han visste inte vad nästa steg skulle bli, och nu är han säker.
Vem är killen, var kom han ifrån? Han ser ut som en stjärna.
Det här är en insamling, så öppna era hjärtan och era konton.
- Tjäna pengar! - Var är din plånbok?
När vi kom hit var Michael osäker på sig själv.
Han visste inte sitt värde, han led av bluffsyndromet.
Men att ens resa är annorlunda
betyder inte att destinationen inte blir en framgång.
Gratulerar!
Spännande!
Han ler från öra till öra. Underbart.
Han kan ge sig själv kraft och kärlek så att han orkar ge sitt samhälle detsamma.
- Tack för att du nominerade mig. - Det förtjänade du. Och jag gjorde inget.
Det var bara du.
Att jag är där jag är, det är otroligt och jag är stolt över mig själv.
Den första donationen på 1 000 dollar har gjorts. Bra donationer!
MICHAEL KOM IN PÅ MILJÖ-JURIDIKEN...
...PÅ ETT STIPENDIUM!
Svårt med tovor?
Inte i dag!
När vi tvättar håret gör vi inte så här.
Aldrig!
Bara vertikalt.
Och ta det nätt.
Och balsam appliceras från mitten ut till topparna.
Med en gles kam sprider jag min balsam jämnt.
Sen lägger man håret på hjässan och duschar klart.
När man är klar sköljer man noggrant och angriper sin dag.
Ja!
Undertexter: Henrik Brandendorff