Aligatorul umblă în legea lui.
Parcă n-am fi în America.
Ba mie mi se pare America în toată regula.
NU HRĂNIȚI ANIMALELE
JONATHAN, COSMETICĂ
BOBBY, DESIGN
KAMARO, CULTURĂ
TAN, MODĂ
ANTONI, MÂNCARE ȘI VIN
- Vă zic pe cine ajutăm azi? - Da.
Bine. Îl cheamă Ernest Bartholomew.
Bun-venit în New Orleans!
E un creol mândru, crescut în toplițele ascunse ale Louisianei.
- Ce intonație! - Toplițe!
M-am înfiorat la „ascunse”.
E bine să copilărești la țară.
Tata e un om aparte, o figură.
Iar mama îl suportă.
Fantastic!
Are 69 de ani. Va sărbători în curând 39 de ani de căsnicie cu soția Miranda.
Ce drăguț!
Miranda e o femeie minunată.
Extraordinară, frumoasă.
Ernest are o inimă uriașă.
Miranda a crescut la oraș.
N-am vrut să iau pe cineva de la țară. Acolo toți suntem rude între noi.
Așa e Ernest.
Cele două fiice au părăsit cuibul.
Distanța din căsnicia lor a crescut.
- Nu! - E ceva obișnuit.
Fetele s-au mutat în alt stat.
Atunci am început să ducem vieți separate.
Eu gătesc și văd de grădina cu fluturi.
El are garajul.
Dacă vrei să stai cu mine, mă găsești arzând gazul în grotă.
Ernest meșterește întruna la mașină.
Tata se uită la meciuri în grota lui,
iar mama se uită la emisiuni culinare în bucătărie.
Calci accelerația, dai drumul la ambreiaj și ai demarat.
S-ar muta acolo dacă l-am lăsa.
Oamenii fac copii și se ocupă doar de ei.
Copii pleacă, iar ei își dau seama că nu mai au nimic în comun.
Mirandei nu-i place să facă ce fac eu, să iasă cu barca la pescuit.
Cică nu avem toaletă. Dar avem găleată.
Merg pe bicicletă și ascult muzică.
Un șoarece de câmp și o fată de la oraș.
Suntem foarte diferiți.
Miranda încearcă rețete noi. Ernest nici nu vrea să audă.
Înainte să ne căsătorim ieșeam la restaurant.
Acum Ernest preferă să mănânce vânat.
Mie îmi place să gătesc nutrie, bizam, raton.
Eu nu mă ating de așa ceva.
E o carne gustoasă.
Ariel își propune tatăl până nu e prea târziu.
Pentru ce? E de rău.
Tata e foarte pragmatic.
Îi pune benzină, îi aduce ce are nevoie…
Vedem iubirea, dar vrem s-o vedem așa cum vrea mama să fie iubită.
Miranda vrea să mă îmbrac la patru ace.
Eu sunt de la țară.
Ea m-a luat de bărbat, deci i-am plăcut. Ăsta sunt.
Miranda îl iubește, dar îi este dor de omul ei dezinvolt, care s-a sălbăticit.
Pe o scară de la zero la o sută,
îmi place barba prinsă cu elastic de gumă
zero.
Mie mi se pare unică, fără seamăn.
La sfârșitul săptămânii se fac 39 de ani de mariaj.
Ariel vrea ca tatăl ei să iasă din rutină și să-i facă ziua specială mamei ei.
Drăguț!
Mi-ar plăcea să se întâlnească undeva la mijloc.
Se iubesc mult. Tata e în stare.
Dar nu cred că știe cum să facă.
Noi vom face ca șoarecele de țară s-o farmece pe soțioară.
Să te întâlnești la mijloc e mai bine decât să mergi singur.
Da!
- Mă bucur că sunt cu voi. - Amin!
PRIMA ZI
MAI BINE TE ÎNDOIEȘTI DECÂT SĂ TE RUPI.
- Hai, la treabă! - Să-i dăm bătaie!
Dragă, am venit!
Ce mașină!
- Mișto! - Și casa e mișto.
Unde e?
Ernest?
Ești doctor? Ești în halat.
Sunt maseuză.
Salut! Karamo. Îmi pare bine.
- Încântat! - La fel.
Ernest e frumușel.
Cam neîngrijit, cam jigărit, dar frumușel.
Fantastic!
Asta e chiar mașina ta?
Am cumpărat-o în 1986 cu 1.500 $ de la Voodoo Mike.
Vă arăt.
E frumoasă foc.
Uite ce interior!
Stai să-ți deschid!
Vai de mine! Să ne pozăm!
Maneta e ca un pat de pistol.
- Și ce înseamnă? - Are patru viteze.
Ies. Nu le am cu schimbătoarele manuale.
- E superbă. - Fantastică.
Am reperat un televizor gigantic. Tu aici nu te rezumi la reparații.
- Îți faci veacul aici. - Da.
- Faceți o seară la drive-in. - Vai, ce drăguț!
Fantastic!
Ai poze cu familia peste tot.
- Da. - Ce drăgălașe sunt!
Frumoase.
Dominique și Ariel. Da.
Am două fete.
Dominique e cea mare. Miranda a învățat-o să meargă la shopping.
Cea mică, Ariel?
Vine cu mine la pescuit și la vânătoare.
Ai multe poze cu fetele.
- E vreuna și cu Miranda? - Nu.
- Am întrebat și eu. - Cum așa?
- Am luat la mână cutiile cu maculatură… - Din lac în puț.
Nu-i nimic.
Să vă povestesc cum am cunoscut-o pe Miranda.
În liceu, la sfârșitul anilor '60,
lucram part-time la Sears, în depozit.
Ea lucra la cofetărie.
Intra în frigider după dulciuri, închideam ușa,
ne strângeam în brațe și ne sărutam.
Fantastic!
Are un cuvânt preferat.
Fantastic!
Văd multe alimente aici. Miere ecologică, sos picant Louisiana…
Îmi place să gătesc. Tocmai am făcut niște raton.
Raton? Bine.
Raton?
Hai, măi!
Să văd ratonul la grătar! Vreau mănuși de raton.
E înăbușit cu ceapă sălbatică, usturoi și ardei iute.
- Mâncai raton în copilărie? - Da.
- Cine ți-l făcea? - Mama.
Pune-i puțin pe farfurie, să guste.
- E ațos. - Ca o pastramă cu sos.
Antoni, nu mânca!
Îmi mai pui ardei?
Așa!
Nu mânca! Nu!
Suculent. Fraged.
Ratonul este absolut adorabil.
În afară de om, e singurul animal care poate face așa cu mâinile.
Și am mâncat din el.
Scuzați-mi lăcomia! Vreți și voi?
- Sunt mâncat. - Am burta plină.
Nu mai băga toate alea în gură!
Aici e spălătoria.
Aici îți speli halatul.
Bucătăria asta în stilul Nancy Meyers
contrastează puternic cu condițiile de trai din garaj.
- Sper s-o cunosc pe Miranda. - Ea e?
Da, Miranda și Dominique.
Îmi place că ai poze cu toată lumea.
Miranda le-a pus.
Da și da.
Ăsta e dormitor sau birou?
E cameră de studiu.
A fost camera fetelor.
- Doamne! - Unde e dormitorul tău și al Mirandei?
- În față. - Hai să-l vedem!
Condu-ne! Unde se petrece magia?
- Tanny, fii atent! - Ce îmi plac alea!
Doamnei îi plac pantofii.
La nebunie.
N-am nimic cu gecile de aviator. Nu e rea deloc.
Astea-s la modă.
Bobby, ai văzut banda albastră? E sus.
Vintage.
Reușești s-o dai jos?
- Ai grijă! - E ușurel.
Cad!
Văleu!
Ești doctor? Infirmier? Lucrezi în vreo clinică medicală?
Nu. E comod.
Nu găsești ceva confortabil care să-ți placă mai mult?
- Nu contează. - Vreau să te ajut.
Ce părere are Miranda despre cum umbli îmbrăcat?
Ea mă vrea aranjat, spilcuit. Eu mă simt bine așa.
- Pentru mine nu contează. - Nu.
- Ba da. - Nu.
Mai trebuie să ții cont și de consoartă. Ne lămurim noi și cu componenta Miranda.
Cum sunt ăștia mai puțin comozi decât halatul de pe tine?
- Sunt foarte comozi. - De ce nu-i porți?
E la îndemână în grotă, îl trag pe mine.
Când nu ești în grotă, ce porți?
- Probabil blugi. - Să-i văd!
Nu sunt aici. Aici sunt hainele elegante.
Celelalte unde sunt?
Șifonierul e pentru ținute de ocazie.
Unde sunt celelalte haine?
- Deci, șosete. - După cum se vede.
Tricouri.
Am aproape 40 de ani.
N-am mai văzut fișet folosit ca scrin.
- Aici ții hainele de zi cu zi. - Da.
Era larg în talie. L-am prins cu o bridă, în loc de curea.
Brida merge la fix. O strâng și gata.
Nu.
Nu. Așa nu te ia nimeni în serios.
- Aici sunt chiloții? - Da.
Sunt curați? Fără găuri?
Ăștia sunt de-a dreptul tanga! Niște chiloți tanga foarte largi.
Așa ceva nu se mai poate întâmpla. Miranda nu vrea să vadă asta.
Nu, domnule.
Spune-mi despre bretele.
Port bretele fiindcă sunt funcționale și îmi place să fiu unic.
Deci îți pasă de ce crede lumea.
- Cam așa ceva. - Totuși umbli în halat.
- Da. - O lămurim noi.
Bine, s-a făcut!
Cineva are gusturi scumpe.
Vorbeam de poze…
- Să văd! - În asta e Miranda.
Faină coafura à la Farrah Fawcett!
- Asta e de la nunta lor. - Așa, măi!
- Doi copii zburdalnici. - Și aici.
Sunt frumoși. Iau eu poza asta.
În sufragerie se cojește zugrăveala.
Ce am observat la casă este
că parcă s-au dezis de ea.
La fel ca relația, au lăsat-o să cadă în paragină.
Bun!
Cât de frumos!
- E a ta grădina sau a Mirandei? - E a noastră.
- A amândurora? - Da.
Un fluture-monarh!
Mereu zburătăcesc pe aici vreo doi-trei.
Pe lângă grădină,
mai faceți ceva împreună, ceva special, doar pentru voi doi?
- Nu. Trebuie s-o luăm iar de la temelie. - Da.
- Să reclădim relația. - Sigur.
S-o condimentați, la propriu și la figurat.
Sună bine.
Ăsta se cheamă ciocan.
Asta e o șurubelniță.
Când vrei să nivelezi ceva, scoți asta și îți zice dacă stă drept.
Cu plăcere.
- Astea sunt păstăi. - Sunt bune.
Au o dulceață plăcută.
Ardeii ăia par foarte iuți.
Mirandei îi place mâncarea picantă.
- Ce proteină preferă? - Din pește.
N-ar fi drăguț să-i gătești și s-o dai pe spate?
Ba da. Fantastic.
Rândul trecut nu ți-a ieșit. Ești în stare?
- Da, dar am emoții. - Hai!
Nu.
- Nu! - Se duce în jos.
Să nu mai dai greș! Nu.
Stai așa!
- Mai bine. - Progres!
- Jackie! - Da!
Dispăreți de-aici! Ați văzut și voi.
Știi să dansezi?
KARAMO, CULTURĂ
- Ești bun la petreceri. - Dacă zici tu că mi-a ieșit…
Va trebui să mă înveți. Nu mă pricep la mașini.
E fantastic. Când conduc singur, mă claxonează vreo zece mașini pe drum.
Mă salută.
Când conduci, ți-ai dori-o pe Miranda lângă tine?
Da, dar pe ea o deranjează zgomotul.
- Nu-i place să te viziteze în garaj. - Nu.
Nu facem multe lucruri împreună. Suntem căsătoriți de 39 de ani.
A fost bine la început, dar acum e…
Bănuiesc că așa e viața.
Crezi că Miranda e fericită în căsnicie?
Aș zice că nu.
- Cum te face asta să te simți? - Trist.
Crezi că e vina ta?
A amândurora. Nici a mea în întregime, nici a ei.
Vreau să ne reapropiem, dar mă rog.
Acest „mă rog” e un mecanism de apărare.
- Îmi dau seama că îți iubești soția. - Da.
Ai voie să spui: „Vreau să-mi întăresc relația cu soția.”
Vreau să-mi întăresc relația cu soția. Chiar îmi doresc asta.
- Aici pot să te ajut. - Să trăiești!
Îți mulțumesc.
- Pui? - Aud un glas.
- Ți-am adus pe cineva. - Hai în baia asta superbă!
Distracție plăcută!
Povestește-mi. Te trezești la bustul gol și ce faci?
- Îi fac așa. - Măi să fie!
Barbă prinsă cu țâmburuș?
Are stil heterosexualul.
Hai s-o facem mai mișto!
Să n-o mai văd neîmpletită!
- O ai din pandemie? - Da.
Îmi faci spic?
- Cum o să te refuze Miranda așa? - Sper să nu mă refuze.
Mi-am terminat treaba.
Dă-ți șapca jos, te rog!
Stă cam vâlvoi.
Ernest are chelie în față și în creștet, cu părul lung la spate.
- Ți-ai pus vreodată extensii? - Nu.
Îți pun extensii până în talie. O să semeni cu Cher.
Putem încerca.
El e un bărbat superb, dar nu duce stilul ăsta.
Eu și Tan o să-i păstrăm unicitatea,
dar o să scăpăm de barba cu chelie și pleată la ceafă.
Când te-ai trezit ultima dată și ai zis: „Ernest, ce bine arăți azi!”?
- Trist! - Asta e o articulație.
Ăla e capul? Nu.
Ne-a servit cu raton. N-am putut mânca.
Nu ești puțin curios?
Nu. Sunt mici animale de companie.
- Bună! - Ariel și Miranda.
- Îmi pare bine. - Și mie.
- Bobby. - Mă bucur să te cunosc. Miranda.
- Și ție îți place mâncarea. - Da. Mulțumesc.
- Ce zici de raton? - Nu mi-e așa foame.
„Nu mi-e așa foame.”
Ne arăți fluturii?
Cresc fluturi-monarh de peste 25 de ani.
Tu te ocupi de fluturi. Ai vrea să ai activități comune și cu Ernest?
- Ești tânără și vioaie. - Da.
Înainte mai ieșeam în doi.
- Unde? - La restaurant.
La aniversarea noastră, Ernest nu s-a uitat la bani.
- Unde te-a dus? - La Burger King.
Am fost la Burger King. Da.
- Ai fost șocată? - Nu.
Află de la nenea Karamo că ai dat chix.
Nu îți serbezi aniversarea la fast-food.
Ce speri să se schimbe la tatăl tău până la sfârșitul săptămânii?
Uneori există discrepanțe
între ce are mama nevoie și ce îi poate oferi el.
Sper ca până la sfârșit să își reașeze relația.
Și la exterior trebuie lucrat puțin.
- Nu știu la ce te referi. - Acum, că nu mai face operații.
- Da. - Să ne apucăm!
- Să-mi iau valiza? - Nu, vii așa cu noi.
- La revedere! - La revedere!
Pa, tată!
Au de lucru, nu glumă!
E grozav!
A DOUA ZI
ÎNȚELEGEREA E CELĂLALT NUME AL IUBIRII.
O să-l ajut pe Ernest să acorde căsniciei aceeași atenție ca mașinii.
Una constantă, plină de iubire și de atenție.
Ca Ernest s-o cucerească pe Miranda după 39 de ani,
are nevoie de puțin rafinament.
E un domn.
Vreau să arate ca atare.
Are șansa să iasă din zona de confort și să facă un efort pentru soția Miranda.
Să se gândească la ce o entuziasmează pe ea.
Și-au crescut fetele, ceea ce e frumos. Fetele s-au făcut mari și au plecat.
E vremea să reînnoade legătura și să se pună de acord.
Dormitorul lor e cel mai departe de garaj.
Au o casă mare, pe care o umpleau doi copii.
Acum au rămas doar ei doi.
O să fac niște modificări.
Îmi plac tramvaiele voastre.
- Sunt unele verzi și altele roșii? - Da.
În bucătărie?
În bucătărie!
- Îi vom găti Mirandei ceva bun. - Bine.
- Noi, adică tu. Eu te îndrum. - În regulă.
- Sâmbătă e aniversarea noastră. - Da!
- 39 de ani. - 39 de ani!
Fantastic!
O aniversare e culmea romantismului.
Despre mine trebuie să știi că sunt un romantic incurabil.
Nimic nu mă entuziasmează mai tare decât amorul. Vreau să îmbrățișezi ideea.
Miranda e mai comunicativă.
Eu nu știu să mă exprim. Vorbesc doar ca să fac lumii pe plac. Mă străduiesc.
Fiecare comunică altfel.
- Da. - Da.
- O lămurim noi. - Da.
Îi pregătim Mirandei masa perfectă.
Când va gusta mâncarea, va ști că te gândeai la ea când ai preparat-o.
- Nu e romantic? - Este.
- Vrei? - Da.
Excelent! Hai!
Am cules fasolea din grădina ta.
Te pun la muncă din prima.
- S-o curăț? - Știi cum.
Se cheamă blanșare
când aruncăm legumele în apă ca să se înmoaie puțin.
- Le luăm… - Țup!
Țup!
- Amestecăm. - Da.
Le opărim vreun minut, două.
Ernest nu face nazuri la mâncare. Mănâncă carne de raton nesilit de nimeni.
Ideea e să exploreze și feluri care nu îi plac doar lui,
să se gândească la soție.
Pune-le la gheață.
- Asta le oprește fierberea. - Da.
- Și-au păstrat culoarea frumoasă și vie. - Habar n-aveam.
Am luat somon regal. E bun, macru, cu piele.
Tu ești obișnuit cu grătarul. Eu o să te învăț să-l faci la tigaie.
- Așa o să fie pielea crocantă. Bine? - Bine.
Bine.
Într-o tigaie punem ulei de măsline. La fasole folosim ulei de susan.
Se vor încinge repede.
Somonul îl condimentez simplu, doar cu sare.
Pun întâi ceapa.
Luăm ardeii, pentru puțină dulceață.
Te rog pe tine să amesteci.
Poftim un ștergar, să ai.
Să trăiești!
Pun somonul cu pielea în jos. Tigaia trebuie să fie încinsă.
Dacă tigaia e rece, se lipește pielea și se destramă.
Pun și niște usturoi și ghimbir.
Amestecăm totul.
Perfect!
Adăugăm sosul de soia fără gluten.
Tot?
Da, aceasta va fi componenta de sare.
Tu gătești niște feluri de mâncare tipice ție și locului tău de baștină.
Să fie clar că nu vreau să schimb acest lucru.
Dar, pe plan romantic,
dacă gătesc cu gândul la partenerul meu și la ce vrea el să mănânce,
atunci e ceva special.
Asta vreau să simtă Miranda când îi gătești.
Da.
Luăm peria și ungem ușor somonul cu emulsia de chimion, agave și tamarin.
Fantastic!
Așa îl caramelizăm și îi conferim dulceață.
Ultimul pas sunt ierburile aromatice.
Cum storci lămâia ca să nu iasă sâmburii?
Nu mă încurc eu de sâmburi. Îi mestec.
Poate se încurcă Miranda.
O storc așa. Iese doar zeama, sâmburii rămân.
Punem întâi păstăile.
Deasupra așezăm somonul.
Peste el adăugăm ierburile.
Și la tine. Le-ai trântit în farfurie.
Gata farfuriile!
Ai niște piele.
- Poți să iei. Tata mănâncă orice piele. - Și eu.
- Grozavă! - Ce întrece pielea crocantă de somon?
Hai cu mine!
Sper că l-am pregătit pentru succes și că nu o va zbârci.
Sper că o va da pe spate pe Miranda. Nu la propriu. Sau cine știe?
- Cum e fasolea? - Fragedă. Cel mai mult îmi place somonul.
Preferi acum peștele care-i place Mirandei?
Nu.
Îl mănânc, pentru că e bun. Dar nu e peștele meu preferat.
O să știi să-i pregătești așa ceva?
Da.
Vreau să te văd în bucătărie, sotând fasolea, tamponând somonul…
Ea să zică: „Ăsta-i soțul meu! Suntem căsătoriți de 39 de ani.”
O să-i facă mare plăcere.
Cum o să așterni masa?
- Am o bucată de placaj. - Așa…
O așez pe două găleți și închipui o masă.
Aruncă peste ea o față de masă albă, pentru eleganță.
- Unde mâncați? - Undeva la mijloc.
Bucătăria e domeniul ei. Garajul e al meu. Deci între ele, să ne convină amândurora.
Cum se cheamă asta? Compromis.
- Bun cuvânt! - Îmi place.
Fantastic!
Mirandei îi plac fotografiile de familie.
Vreau să fac un perete-galerie frumos: 39 de fotografii pentru 39 de ani.
Vă mulțumesc că ați venit. Nu știți ce căutăm aici.
Nu știm, dar mulțumim de invitație.
- Ce i-ar plăcea soției? - Habar n-am.
Ceva habar trebuie să ai.
Mă mâhnește că Ernest știe că soția lui e nefericită,
dar nu știe ce să facă.
- Uite ce ți-am adus! - Mulțumesc.
Ariel a spus că nu îi place starea relației voastre.
Da.
Am stat de vorbă cu Ernest. L-am întrebat dacă crede că ești fericită.
- A spus „nu”. - Da.
Ești fericită în căsnicie?
- Nu mă simt văzută și auzită. - De ce nu te simți văzută?
M-am străduit
să te fac să înțelegi importanța pe care o acord anumitor lucruri.
Când a început să fie degeaba,
am încetat să te mai fac atent
la cum mă simțeam.
Da.
Însă fac 90% din ce mă rogi să fac.
Mă ocup.
Așa este, te dedici sarcinii.
Da.
Vine un moment într-o relație când ni se pare că a te spăla pe mâini
e mai bine decât a pune umărul.
Da.
Când nu mai încerci, ai pus cruce relației.
Nu cred că voi asta vreți.
Eu nu vreau.
- Care e cheia? Care e răspunsul? - Știți de cele cinci limbaje ale iubirii?
Sunt cinci feluri în care avem nevoie să ne simțim iubiți.
De exemplu, cuvintele de încurajare.
Unii oameni se trezesc dimineața și spun: „Ești frumoasă.”
Mai există timpul petrecut împreună, primirea de daruri, contactul fizic.
Apoi sunt serviciile. „E vreo treabă de făcut? Fac eu.”
Prin servicii ai nevoie să fii iubită?
Nu prin servicii.
În tot timpul ăsta tu ai crezut că, făcând treabă prin gospodărie,
îi arăți că încă ești prezent, că îți dai silința.
- Serviciile sunt nemaipomenite. - Da.
Dar Miranda zice că are nevoie de altceva.
Da.
Tu de ce ai nevoie?
De timp împreună și de mult contact fizic.
Simți că primești așa ceva?
În ultima vreme, nu.
Înainte, da.
Tu de ce ai nevoie?
De timp petrecut împreună.
De contact fizic și de cuvinte de încurajare.
- De vorbe. - Păi…
Știu că îți e greu să comunici.
Nu mă pricep la vorbe.
Am nevoie să îmi arăți că îți fac trebuință.
Independența ta e uneori foarte solitară.
Iar eu mă simt singură în căsnicie.
E specială pentru mine.
Știu sigur că pot s-o dreg.
Știu, fiindcă noi suntem speciali.
Poți să-i spui: „Am nevoie de tine”?
Am nevoie de tine.
Și eu am nevoie de tine.
Dar într-o relație sunt doi oameni.
El a spus că are nevoie de timp împreună și de contact fizic.
Amândoi ați spus asta. Când v-ați ținut de mână ultima dată?
- Când eram în spital? - Nu credeam că îți aduci aminte.
Acum intervin acțiunile. Un bun început ar fi să vă țineți de mână.
Ai apucat-o pe furiș. Să văd cum o ții de mână! Ești alunecos.
Mare crai ești! Te-ai făcut cu o femeie superbă.
- Păcatele mele! - Văd eu bine.
E ceva simplu.
Chiar dacă aveți treabă, dacă ziceți: „Am nevoie de tine”
și vă opriți cinci minute să vă țineți de mână,
veți face primii doi pași spre un limbaj comun al iubirii.
În clipa de față nu sunteți doi oameni care nu vor să fie împreună,
ci doi oameni care au uitat cum să fie împreună.
Da.
Ernest e foarte dornic.
Își iubește nevasta și vrea să se schimbe.
Acesta e primul pas spre reînnodarea legăturii cu omul drag.
Dorința de a fi mai bun.
Într-o cutie de la voi din casă,
am dat de asta.
Îți aduci aminte?
Îmi aduc aminte, da.
Uitați-vă bine.
Ce apropiați erau ei.
Știau că au nevoie unul de altul.
Da, e fantastic.
Îmi amintesc de ei.
Nu au dispărut.
A TREIA ZI
MAI BINE DOI DECÂT UNUL.
Ai mai fost la Rubensteins?
Da, de două ori în viață.
- După tine. - Mulțumesc.
- Când ai fost ultima dată la cumpărături? - Nu țin minte. Acum vreo 30 de ani.
- De atunci n-ai mai călcat în magazine? - Îmi cumpără soția totul.
La sfârșitul săptămânii ai aniversarea nunții. Organizezi ceva frumos, corect?
Ce crezi că își dorește ea?
Să mă îmbrac frumos și să ieșim în oraș împreună.
- Ți-ai propus vreodată s-o lași paf? - Nu chiar.
Ai avut 39 de ani la dispoziție.
- Pricepi unde bat? - Da.
De ce nu? Fii sincer! Vreau să știu.
Nu îmi stă în fire. Eu umblu mai lejer.
- Ai o femeie minunată. - Fantastică.
Stă cu tine de multă vreme. Ești clar un bărbat minunat.
Totuși, și-o fi zicând: „După atâta timp, vreau ca soțul meu să fie soțul meu.
Nu soțul garajului.”
- Cu adevărat. - Cu adevărat. Acum serios.
Am fost o dezamăgire pentru ea.
Vreau să te îmbrac în așa fel, încât soția ta să vadă că îți pasă.
Tu nu prea porți haine elegante. Nu îți trebuie în garaj.
Așa e. Dar port la ocazii speciale, de pildă la nunți.
- La aniversare? - Da.
Poate îți trebuie ceva drăguț.
Când vrei să te îmbraci la costum, dar nu prea scrobit,
îți sugerez o haină deconstruită.
Nu are căptușeală, e mai largă și nu te simți încorsetat în ea.
Să zicem că ești în tricou și blugi, iar ea vrea să ieșiți la cină.
Tragi pe tine un sacou și ești gata!
- Nu e nevoie de mult efort. - Ar merge.
- Ți-i pui pe ăștia? - Da.
Îmi plac. Lasă-i aici, îi luăm mai târziu.
- Ai zis că bretelele te caracterizează. - Da. Nu văd la mulți bărbați.
Îmi plac modelele astea. Îmi place că vrei să fii unic și îți pasă de înfățișarea ta.
Dar nu vreau să mai văd bride.
Bridele precedă bretelele.
Sunt convins. Trebuiau să dispară de mult.
Să nu te mai prind cu bride la pantaloni!
- Vrei să probezi? - Da.
Hai afară!
Vino și stai aici!
Acum,
ți se potrivește mai bine?
Da.
E fantastic.
Îmi place.
O să-ți plesnești bretelele prin oraș?
Mă bucur că îi place.
Simte că i se potrivește.
Nu mi-ar displăcea dacă ai ieși așa la întâlnirea cu minunata Miranda.
Totuși, te-ai putea prezenta la întâlnire încă și mai dichisit.
Fantastic!
Spune-mi ce îți place.
Vine bine pe mine, iar materialul se simte plăcut.
E foarte comod.
Când te-ai văzut ultima dată arătând extraordinar?
De mult de tot.
E plăcut să te vezi iar așa?
Da.
Ce rost are să umbli în halat când poți arăta așa bine?
- Mai probezi ceva? - Da.
Deja mă încântă.
Fantastic!
Tu îmi faci mie hatârul? Și înainte ai zis „fantastic”.
Acum mi se pare și mai fantastic.
- Ce îți place? - Camuflajul.
- Sunt vânător. - Știu.
E o ținută mai comodă și pare mai simplă.
Eu sunt un om simplu.
Te vezi purtând așa ceva când petreci timp cu Miranda?
Da. Și știu că o voi lăsa paf.
Fiindcă și eu sunt paf.
Știi? Măi să fie!
Toți cunoscuții mei se vor mira: „Ernest?”
Da.
Știu eu. Da, măi!
Stai! Vreau să probezi ochelarii de mai devreme.
Zău așa! Ernest, arăți al naibii de bine!
Sper să te uiți în șifonier și să-ți zici: „Vreau să mă îmbrac frumos pentru soție.”
Sigur. Merită.
- Merită. - Da.
- Pot să te iau în brațe? - Sigur.
Sunt foarte fericit.
- Sunt foarte mândru de tine. - Da.
E grozav cum ridici din sprâncene în oglindă.
Păzea!
Am ajuns.
La minunata frizerie Bluenote.
Poftește, frumosule!
El e Invee.
- Noroc! - Îl iubim pe Invee.
E cel mai bun.
- Pot să-ți dau șapca jos? - Da.
Are chelie cu plete.
Poate ți-am fost eu mamă într-o viață anterioară,
dar mă topesc după cârlionții ăștia mititei.
Numai că soției lui nu-i plac.
Azi e vorba de compromis.
Trebuie să ne îngrijim ca Miranda, soția ta,
să mai vrea să te țină de mână…
Da.
…și când sunteți dezbrăcați. Spun asta cu respect.
Nu cred că o să conteze prea tare.
- Ba da. - Da?
Categoric da.
- A spus că îi e dor de tine. - Da.
Și locuiți împreună.
Da, dar ea gătește uitându-se la emisiuni culinare,
iar eu mă uit la meciuri la mine în grotă.
Dacă v-ați uita împreună la o emisiune pe săptămână?
Doar să nu fie atunci vreun meci important.
Soțul meu se uită de dragul meu la patinaj artistic și gimnastică.
El e obsedat de grădinărit, când eu aș prefera un șut în meclă.
Dar am găsit emisiunea Gardeners' World. Credeam că n-o să-mi placă, dar e bună.
Poate o să-ți placă și ție vreo vedetă culinară, dacă încerci.
- Da. - Pot să-ți desfac codița?
Da.
- Îmi place cum îți faci barba. - Am stil.
Ai un stil grozav. Chiar ai.
E unic, nu mai vezi la nimeni.
Fiți atenți.
Dacă ar avea chelie cu plete și barbă fiindcă ăla ar fi stilul lui personal…
l-aș aplauda.
O barbă scurtă și pătrată i-ar sta bine.
Dar nu așa a ajuns aici. Stilul ăsta e rodul neglijenței.
Întâi îi tai pletele, apoi dăm formă părului.
Te tund, Ernest.
Vai de mine!
Salutare, mandibulă!
Mă încântă mustața ta bogată.
Îi facem mustață în furculiță, de fason?
Absolut!
Te văd în revistele pentru bărbați.
În Men's Fitness, în Men's Health…
- Ce-ți place cel mai mult la Miranda? - Are de toate.
Are minte. Îmi place cum gândește.
- Dar din punct de vedere fizic? - La Miranda?
Buzele.
Ai dat-o cu efect.
- Are un zâmbet frumos, nu? - Da.
Orice om vrea să se simtă dorit de către partener, inclusiv tu.
Amândoi trebuie să vă venerați mai mult partenerul.
- Așa voi face. - Da.
Așa vei fi mai prezent pentru ea.
- Logic, nu? - Da.
Da.
Asta e o ceară pentru mustață care îmi place.
Am luat puțin de tot.
Iei arătătorul și rulezi mustața pe el.
Întinzi ceara pe deget până se răsucește mustața în sus.
Nu arată superb?
Am făcut treabă bună, da sau da?
Uită-te la el!
Ești frumos foc!
Știi?
- Da. - Știi, nu?
- Fiindcă ești… - Superb?
- Ești… - Superb!
- Da, ești. Vrei să-ți vezi noul look? - Da.
Ești gata? Trei, noi, unu.
Doamne! Păzea!
Nu-i așa?
Dăm asta jos.
- Într-adevăr! - Doamne, Dumnezeule!
O să fii surprinsă, Miranda.
- Îmi place asta. Da. E ceva unic. - M-au trecut fiori pe triceps.
A PATRA ZI
COMPROMISUL UNEȘTE OMENII.
- Abia aștept să vezi casa. - Sper să nu leșin.
Au sosit!
Lasă alimentul din mână!
Bună!
Hai, frumosule! Mă bucur să te văd.
- Ce faci? - Super.
Ce bine arată barba!
- Vrei să-ți vezi noua casă? - Da.
Vai, Doamne!
Ia te uită!
Măi să fie!
Am făcut spațiul mult mai confortabil. Am zugrăvit.
Îi zisesem Mirandei că mă ocup eu. Bine că n-am făcut-o!
După care…
- Nu se mai cojește varul. - O să se bucure Miranda.
Hai să-ți vezi noul dormitor!
- Te-oi fi întrebând unde e patul. - Da.
- I-am dat camera asta Mirandei. - Îi trebuia. E bine.
- Cum crezi că se va simți Miranda? - N-o să leșine, dar nici mult nu va avea.
- Bobby, e superbă camera. - Sunt obsedat de dressingul ăsta.
- Vrei să mai vezi? - Stai puțin!
Gata!
- E gata. - Acum, da.
Vai de mine!
E biroul tău. Aveai un birou excelent.
Am refolosit multă mobilă de-a ta. Aveai multe piese frumoase.
Doamne, ai milă!
- Le ții minte? - Vai de mine!
Să vă faceți un câte selfie în fiecare an, să arătați că încă vă creați amintiri.
Vai! Sunteți buni.
- Mulțumim. - Sunteți excepționali.
Vai de mine!
- Meriți. - E în regulă.
Vai!
Tii!
Începeți o nouă viață împreună.
Dar am vrut să păstrez multe dintre amintirile voastre, așa că…
Am păstrat asta.
Sunt înălțimile fetelor.
Nu v-am spus să le păstrați, dar mă bucur că ați făcut-o.
Doamne!
Vai!
Fantastic!
Doamne!
Am pus ușa aici, ca să creez o legătură între spațiul vostru comun
și spațiile voastre de afară.
O ușă?
- Sunt multe amintiri în casa asta. - Da.
Mai ales camera asta, unde au crescut fetele.
V-am mutat aici, în spate,
ca să fiți mai aproape de locul unde îți faci tu veacul.
- Excepțional! - Ernest, n-o să faci față la ce urmează.
Sunt gata.
Vai de mine!
Doamne!
Vai!
- E o lume nouă. - Da.
Am vrut să fac o punte între garajul-grotă și casă,
un loc la mijloc unde să vă întâlniți.
Puteți să luați masa în doi.
Puteți să le invitați pe fete.
Puteți să vă invitați prietenii.
- Ce părere ai? - Miranda o să rămână paf.
Este excepțional.
Ce zici?
Fantastic!
Mie îmi place salopeta ta. Într-o zi obișnuită, de relaș, poart-o.
Da.
Dar aici e vorba și de Miranda.
Da.
O zi pe săptămână te vei îmbrăca frumos.
Sigur.
Cu ceva de aici din șifonier.
- Sigur. - Nu din garaj.
Sigur.
- Sunteți gata, copii? - Da!
Ernest, vii la încoace?
- Asta va purta diseară, la aniversare. - Ura, întâlnire! Ura, aniversare!
- Vii, te rog? - Ernest!
Fantastic!
Are 68 de ani!
Drăgălaș foc!
- Arăți extraordinar. - Așa mă și simt.
Te-ai îmbogăți ca fotomodel.
Fantastic!
Nu am vrut niște bretele oarecare. I-am luat unele frumoase, din piele.
O pălărie de vară cu calota plată.
Îmi dau seama cât îți place ținuta după cum ții mâinile în buzunare.
Ți se potrivește. Mă încântă.
- E extraordinar. - E bine, nu?
Extraordinar, da.
- Ce o să zică Miranda? - I se vor aprinde călcâiele.
- Bine. - Da!
Haideți, copii!
Acum vă lăsăm să vă bucurați de seară.
Azi vă serbați aniversarea, vă resetați relația.
- Tu te-ai pregătit. - Absolut.
Ce sperai la începutul săptămânii că se va întâmpla?
Că mă voi conecta cu Miranda.
Ce ați făcut voi pentru mine…
Doamne!
Apreciez mult.
Apreciez enorm.
- Enorm. - Da.
- Hai încoace! - Da.
- Zi-le „pa” fetelor de la noi! - O să ne lipsești.
- Aniversare plăcută! Să te simți bine! - Sigur.
- Te ajut, Jackie? Te simți bine? - Mă descurc. Da.
- Să te distrezi! - Așa o să fac.
- Pa! - Pa, Ernest!
- Top-modelule! - Distracție plăcută!
E frumușel foc!
NOUL ERNEST
IUBIREA E O PRIETENIE ÎN ACORDURI MUZICALE.
Ce faceți?
- Poftiți niște frigărui de raton? - Mi-e rău! Frigărui de raton?
Pa, pa!
E pui, netoților.
Bine.
Bună!
- Vreau căciula de raton. - Nu-ți strici freza?
O să fii Davy Crockett?
Să știți că e vintage. Nu e nouă.
E un mic omagiu adus lui Ernest.
Bună!
- Ne uităm ce face Ernest? - Am preparat de băut. Haideți! Hai, Neon!
Cine e gata pentru Ernest și Miranda?
- Eu! - Marea lor aniversare!
Ce mustață drăgălașă are!
- Arată bine domnul. - E foarte dulce.
- E frumoasă. Îmi place rochia. - Amândoi sunt frumoși.
- Ești gata? - Da.
- Ești sigură? - Da.
- Intră! - Bună!
Ce bine arăți! Doamne, doamne!
- Parada modei! - Doamne!
Cică să mă fac manechin, că mă umplu de bani. Ei, na!
Chiar ești manechin. Asumă-ți faptul, Tyson Beckford!
Tii, fii atent la tine!
Ce bine arăți!
Hai cu afecțiunea!
Uite la tine!
Cred că așa se uita la el acum 40 de ani.
- Fă-ne turul! - Haideți să vedeți!
Ce?!
Da, Miranda! Da!
Ce drăguț!
- Nu! - O să plângă de fericire.
- Bobby, camera asta e fenomenală. - Mă bucur că îi place.
Doamne!
Ai unde să-ți ții pantofii. Uite ce de pantofi!
Nu se aștepta la nimic pentru ea.
Da.
Vai de mine și de mine!
Ei, nu!
Nu am cuvinte.
De obicei îmi prisosesc cuvintele.
Uite!
Cum am început, cum am evoluat…
- E o cronică a anilor, nu? - Da.
Uite! Locul gol e pentru viitor.
Da.
Îmi doresc o familie mai mult ca oricând.
Vreau și eu să mă uit la un perete cu poze și să-mi văd toată viața.
Suntem gata. Deschide!
O ușă?
Tu ți-ai văzut șifonierele.
Ăsta e al meu.
Ernest, ai haine!
Ai de gând să le porți?
Absolut!
Da!
- Ești gata? - Da.
Vai de mine, băieți!
El a fost transformat, dar totul este pentru ea.
E de-adevăratelea?
- Doamne, doamne! - Fii atentă!
Fluturașii! Au și ei casă.
- Uite-l pe ăsta! - Da. Îți place.
Totul e pentru tine.
Mulțumesc!
Mulțumesc, fata tatei!
Să vă bucurați de tot!
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
Absolut superb!
Cred că putem petrece mult timp aici.
- Distracție plăcută! - Mersi.
- Vă iubesc. - Mulțumim.
Mersi.
- Sper să fie și copiii mei așa dulci. - Știu ce zici.
Așa!
- Fii atentă! - Ce gătești?
E un moment important. Bucătăria e teritoriul Mirandei.
Pentru tine?
Somon!
- Da! - Fantastic!
E ceva neobișnuit pentru el.
Da!
Scuturăm tigaia.
Bravo!
- Astea-s din grădină. - Da.
Fantastic!
Părea că somonul e ușor de preparat.
Se face mult mai repede decât tocana de raton.
- A aranjat frumos mâncarea. - Da.
- E excelent. Mulțumesc. - Și eu sunt uimit.
A făcut un compromis, gătind ceva ce îi place Mirandei.
- Pentru noi! - Pentru noi!
Chiar arăți bine.
- Arăți ca pe vremuri. - Ca pe vremuri?
- Dar și ca un om nou. - Mi-am revenit. Da.
- Mă bucur să te cunosc, dle Bartholomew. - E bine.
Te iubesc, fetițo.
Va fi altfel de-acum.
Te măriți cu mine?
- Din nou? - Da.
Da.
- Ia uitați! - Cât de înduioșător!
Ernest arată și se simte bine.
Totodată, înțelege în sfârșit în ce fel are Miranda nevoie de el.
Poți găsi persoana care te lasă să fii cine ești,
dar descoperă și tu ce o stimulează, ce o pasionează, ce anume o încântă.
Nu contează de cât timp ești căsătorit,
tot trebuie să fii reazem pentru partener,
să-i amintești de ce s-a căsătorit cu tine.
#SFATDEURMAT
Voodoo.
O practică adesea înțeleasă greșit.
Religia a fost adusă în Louisiana de sclavii vest-africani prin Caraibe
și are la bază legătura cu natura, strămoșii și spiritele.
Credința fundamentală e că zeitățile nu intervin în cotidian. Spiritele, da.
Așa-i, puișorilor?
Bună, Antoni!
Antoni!
Fantastic!
Subtitrarea: Steliana Palade