Дивіться, там гуляє алігатор.
Це не схоже на Америку.
Боже, за моїми враженнями, це на 100% Америка.
ДЖОНАТАН КРАСА
БОББІ ДИЗАЙН
КАРАМО КУЛЬТУРА
ТАН МОДА
АНТОНІ ЇЖА Й ВИНО
QUEER EYE
-Сказати, кому ми допоможемо цього тижня? -Так!
Добре. Його звуть Ернест Бартолом'ю.
Вітаю в Новому Орлеані. Насолоджуйтесь.
Він гордий креол, який виріс у глибині луїзіанських байу.
-Інтонація, Карамо. -Байу.
Я вкрився сиротами на цій «глибині».
Кажу вам, рости в селі — це найкращий варіант.
Мій тато — така особлива людина, такий персонаж,
і мама його терпить.
Так, фантастично.
Йому 68, і він ось-ось святкуватиме 39-у річницю весілля
з його дружиною Мірандою!
Як мило!
Погляд Міранди, вона чудова жінка, знаєте?
Дуже хороша. Прекрасна.
У Ернеста найбільше серце, яке тільки можна зустріти.
Міранда виросла в місті.
Я не хотів одружуватись із кимось із села,
бо тут усі родичі, і ми могли б бути кузенами.
Це Ернест.
Доньки Ернеста й Міранди залишили гніздо,
і їхній шлюб дав тріщину.
-Ні! -Але таке трапляється.
Дівчата переїхали в інший штат,
і саме тоді ми почали жити окремим життям.
Я готую їжу, пораюсь у моєму метеликовому саду.
У нього є гараж.
Якщо ви хочете моєї компанії, я на вулиці, бавлюсь у своїй печері.
Ернест вест час вовтузиться зі своєю автівкою.
Тато дивиться спорт у своїй печері,
а мама постійно на кухні, дивиться кулінарні шоу.
Спалити гуму легко. Натискаєш на газ і смикаєш зчеплення.
Я впевнена, що він там і жив би,
якби ми йому дозволили.
Часто діти стають для пари усім, і коли діти йдуть,
люди такі: «Чекай. Ми забули,
що нас більше ніщо не поєднує».
Міранда не любить речей, які люблю я,
таких як рибалити з човна, знаєте.
Вона каже, там немає вбиральні. Я кажу: «У нас є відро».
Кататись на велосипеді, насолоджуватись музикою.
Так. Сільська миша і дівчина з міста, знаєте?
Ми різні.
Міранда любить пробувати нові кухні, але Ернеста це не цікавить.
Доки ми не одружились, ми час від часу їли в закладах,
але тепер Ернест надає перевагу дичині.
Я люблю готувати нутрію, ондатру, єнота.
Я це ані потрошитиму, ані їстиму.
Це дуже смачно.
Їхня донька Аріель номінує свого батька, доки не пізно.
Не пізно для чого? Звучить страшно!
Мій тато дуже практичний.
Він подбає, щоб її автівка була заправлена.
Знаєте, якщо їй потрібно щось забрати, він поїде і забере.
Ми бачимо цю любов.
Ми лише хочемо бачити ту любов, якою мама хоче, щоб її любили.
Міранда хоче, щоб я гарно вдягався, мав гарний вигляд.
Так, я село, боже.
Вона за мене вийшла. Її це влаштовувало, тож, це я.
Міранда дуже любить Ернеста,
та їй бракує її чоловіка, що перетворився на печерну людину.
За шкалою від одиниці до 100
я оцінюю зібрану гумкою для волосся бороду
в нуль.
Я думаю, це унікально. Я єдиний у своєму роді.
На порозі 39-ї річниці шлюбу Ернеста й Міранди
Аріель хоче допомогти татові залишити ці звички
і зробити цей день особливим для мами.
Мило.
Я хочу, щоб вони досягли компромісу.
Вони кохають одне одного. Він зможе!
Він лише не знає, як це зробити.
Отже, побачимо,
чи ця сільська миша ще зачарує свою дружину.
Зустрітись на пів дорозі краще, ніж іти самому.
-Так! -Так!
-Я радий, що ми разом. -Амінь!
ДЕНЬ 1
КРАЩЕ ТРОХИ ПРОГНУТИСЬ, НІЖ ЗЛАМАТИСЬ. - ДЖЕЙН ВЕЛЛС
-Гаразд, зробімо це! -Добре, ходімо!
Любий, ми вдома!
Гляньте на цю автівку!
-Мило. -Цей будинок дуже милий.
Де він?
Ернест?
Це лікар Ернест? Адже ти в халаті.
Так, я масажистка.
Як справи? Карамо. Приємно познайомитись.
-Дуже приємно. -Так, пане.
Гаразд, Ернест милий.
Він трохи нечупара, трохи брудний, але милий.
О, фантастично.
Це справді твоя автівка?
Я купив її в 1986 році за 1500$ у Вуду Майка.
-Ходіть сюди.
Вона дуже гарна.
Який інтер'єр, любий.
Чекай, я відчиню.
О господи.
Зробімо фотосесію!
Заціни цей важіль-пістолет.
Що це означає?
Чотири швидкості.
О, я пас. Я не вмію їздити на механіці.
-Це розкішно. -Так, фантастично.
Я помітив величезний телевізор, отже, тут ти не тільки ремонтуєш.
-Ти проводиш тут весь час. -Так.
Вам із Мірандою потрібно в автокінотеатр.
Це так мило!
Боже це фантастично.
Тут повсюди світлини вашої сім'ї.
-Так. -Вони такі милі.
Прекрасні.
Домінік і Аріель, так.
У мене дві дівчинки.
Домінік народилась першою.
Міранда навчила її шопінґу.
Друга донька — Аріель.
Я іду рибалити й полювати — Аріель зі мною.
Бачу, у тебе багато фото доньок.
-Чи є тут фото Міранди? -Ні.
-Я просто спитав. -Чому?
Гаразд.
Я копаюсь у цих коробках зі сміттям, знаєте…
Не роби гірше, Ернесте.
Усе гаразд.
Слухайте, я розповім вам, як познайомився з Мірандою.
У кінці 60-х, коли я був у старшій школі,
я підробляв у «Сірс» у відділі інструментів.
А вона — в кондитерському відділі.
Вона йшла в холодильну камеру, щоб узяти товар, зачиняла двері,
і ми обіймались і цілувались. Вона…
Фантастично.
Ми знаємо улюблене слово Ернеста.
Фантастично.
Я бачу тут багато продуктів.
Трохи органічного меду, луїзіанський соус.
Я люблю готувати.
-Насправді я щойно приготував єнота. -Єнота. Гаразд.
Єнота?
Боже, прошу!
Я хочу побачити смаженого єнота. Ходімо. Хочу єнотові рукавички.
Він під соусом із дикої цибулі, часника й перцю.
Ти їв єнотів у дитинстві?
-Так. -Хто їх готував?
Моя мама.
Може, даси йому трохи? Нехай спробує.
Дуже жорстке.
Як вимочене в'ялене м'ясо.
Антоні, не роби цього.
Можна мені ще трохи перців?
Ось так.
Не роби цього!
Соковите, ніжне.
Єноти не лише абсолютно чарівні,
але і єдині тварини, крім людей, які можуть робити руками так.
І я щойно з'їв одного.
Вибачте, я такий жадібний. Хочете пригоститися?
-Я щойно поїв. -Не можу. Я ситий.
Припини все тягнути до рота!
Це ванна кімната.
Тут ти переш свої халати.
Ця кухня в стилі Ненсі Меєрс —
абсолютний контраст із умовами у твоєму гаражі.
-Я хочу побачити Міранду. -Це Міранда?
Так, це Міранда і Домінік.
Чудово, що у вас стільки фотографій.
Це Міранда їх повісила.
Так і так, і так, і так.
Це спальня чи кабінет?
-Тут я навчаюсь. -Гаразд.
Але це була кімната доньок.
-О боже. -Де ваша з Мірандою спальня?
-Попереду. -Добре. Подивимось її.
Показуй шлях.
Де відбувається вся магія?
-Тенні, поглянь. -Я від них у захваті.
-О! Вона любить взуття. -Ого.
Вона обожнює взуття.
Гаразд, я не проти куртки-бомбера.
Це дуже непогано.
Він доволі модний.
Боббі, бачив синій скотч?
-О. -О, це…
Вінтаж.
Вийшло? Ти дотягнувся?
-Обережно. -Він доволі легкий.
Чекай, я впаду!
О боже!
Ти лікар, медбрат, ти працюєш у лікарні?
Ні. Це зручно.
Ти не можеш знайти щось краще, у чому теж буде зручно?
-Яка різниця? -Я хочу допомогти.
Я допоможу. А що Міранда думає про твій одяг?
Вона хоче, щоб я гарно вдягався.
-Так. -А мені добре і так.
-Для мене це не важливо. -Ні.
-Так. -Ні.
Іноді в шлюбі потрібно враховувати думку іншої людини.
Розберемося з Мірандою пізніше.
Отже, найперше, хіба це менш зручно за це?
-Ні, це зручно. -Тоді чому ти це не носиш?
Я печерна людина. Бачу щось — одягаю.
Ясно. А коли ти не в печері, що ти носиш?
-Імовірно, джинси, тому я маю… -Покажи мені.
Тут їх немає. Це в основному одяг «на вихід».
А де решта твого одягу?
Ця шафа лише для офіційного одягу.
Решта одягу — де вона?
Шкарпетки?
Як бачиш.
Футболки.
Я прожив майже 40 років.
Я ще не бачив, щоб шафу для документів використовували як набір шухляд для одягу.
Тут переважно твій повсякденний одяг.
Так. Тепер, бачиш…
Пояс був заширокий, тож звузив його дротом, знаєш,
замість ременя.
Дріт — це зручно, я просто застібаю.
Ні.
Ні. Ніхто не сприйме тебе серйозно.
-Це все нижня білизна? -Так.
Тримаєш білизну чистою? Дірок немає? Це не…
Це практично стринги!
Це дуже вільні стринги.!
-Це не повинно повторитися. -Так.
Міранду це не приваблює.
Ні, пані.
А тепер про підтяжки.
Я ношу їх, бо це функціонально і бо мені подобається бути унікальним.
Отже, тобі важлива думка інших!
-Так, важлива. -І все ж ти в халаті.
-Так. -Ми це владнаємо.
Гаразд. Домовились.
У когось дорогий смак.
До речі, про фото…
-Покажи мені. -Ось Міранда.
Гарна зачіска в стилі Фарри Фосетт.
О боже! Це світлина з їхнього весілля.
-Інша справа. -Такі молоді й круті.
-Ось вони знову. -Прекрасні.
Я візьму це фото.
У вітальні відлущується фарба.
Коли перебуваєш у цьому будинку,
складається враження, ніби вони махнули на нього рукою.
Вони дозволили цьому дому старіти, як і їхнім стосункам.
Гаразд.
О, це прекрасно.
-Це твій сад чи сад Міранди? -Це наш сад.
-Отже, ваш спільний. -Так.
Гляньте на того монарха.
Зазвичай тут їх літає три або п'ять одночасно.
Крім саду,
чи є ще щось особливе, що ви робите разом, лише ви двоє?
Ні. Потрібно, щоб такі речі знову почали з'являтися.
-Так. -Знаєш, зміцнити ці стосунки.
Приправити приказкою і буквальністю.
Так, звучить добре.
Це називається молоток.
А це — викрутка.
Коли потрібно щось вирівняти, ти витягуєш це
і воно тобі каже, рівно чи ні.
Не дякуйте.
-Це стручкова квасоля. -Так. Це смачно.
Вона приємно-солодка.
Це схоже на гострий перець, так?
Так. Міранда любить гостру їжу.
-Який її улюблений вид білку? -Риба.
Було б добре приготувати щось і вразити її, так?
Так. Фантастично.
Минулого разу в тебе не вийшло. Зможеш?
-Зможу, але не тисни так. -Добре.
Ні.
-Ні! -Він просто падає з твого тіла.
Не облажайся знову. Ні.
Стривай.
-Краще. -Вона виправилась!
-Джекі! -Так!
Геть з моїх очей. Ви це бачили!
Танцюєш тверк?
КАРАМО КУЛЬТУРА
-З тобою весело. -Якщо ти так кажеш.
Я не знаю.
Ти маєш мене навчити. Я не розбираюсь в автівках.
Коли я сам за кермом, це фантастично,
і водії автівок, які проїжджають мимо, мені сигналять
або, знаєш, віддають мені шану.
Коли ти за кермом, тобі хочеться, щоб Міранда була поруч?
Так, але вона каже, це загучно.
Коли ти в гаражі, вона не любить приходити сюди.
Ні. Ми мало що робимо разом, адже ми одружені вже 39 років.
Усе починалось добре, знаєш,
але тепер це… розумієш…
Гадаю, це просто життя.
Думаєш, Міранда щаслива у вашому шлюбі?
Я сказав би, що ні.
-Як ти через це почуваєшся? -Мене це пригнічує.
Ти почуваєшся винним?
Ну, це все разом.
Це… Це не лише моя провина.
І не лише її провина.
Я хочу знову зблизитись, але, знаєш, яка різниця.
Коли ми кажемо «яка різниця», це такий захисний механізм.
-Я бачу, що ти кохаєш свою дружину. -Так.
Хотіти міцних стосунків зі своєю дружиною — нормально.
Я хочу міцних стосунків із моєю дружиною.
Так, я хочу. Справді хочу.
-Тоді, брате, я можу допомогти. -Так.
Я це ціную, друже.
-Крихітко? -Я когось чую.
-Тут дехто є. -Ернесте!
Заходь у цю розкішну ванну, любий.
Розважайся, Ернесте.
Скажи мені, Ернесте. Що відбувається, коли ти прокидаєшся?
-Я роблю так. -От лайно.
Кінський хвіст із вузлами на бороді?
Цей гетеросексуал має стиль.
Зробімо її першокласною.
Досить цієї незаплетеної бороди.
-Ця борода ще з пандемії? -Так.
Ти її заплітаєш?
Як Міранда зможе тебе кинути з такою косичкою?
Надіюсь, не кине.
Моя робота тут закінчена.
Зніми свою кепку, будь ласка.
Досі доволі густе, знаєш?
Це називають «скалет»,
тобто він не має волосся на маківці, а ззаду в нього зачіска малет.
-Твій малет колись був довшим? -Ні.
Я зроблю довжину до поясу. Ти можеш бути Шер у штанях.
Можна спробувати.
І хоча він справжній красень, тут намішано багато всього,
і я знаю, що ми з Таном зможемо зберегти унікальний стиль
без цього міксу бороди, «скалету» й малету.
Коли ти востаннє прокидався і казав: «Ернесте, ти сьогодні красень»?
-Це мене засмучує. -Це суглоб.
Це голова? Ні.
Твій тато пригостив нас єнотом.
-Жартуєш. -Я не зміг.
Тобі ані трохи не цікаво?
Ні. Вони як домашні улюбленці.
-Привіт. -Аріель і Міранда.
-Дуже приємно. -Приємно познайомитись.
-Боббі. -Рада знайомству.
-Дуже рада… -Колега-гурманка.
О так. Дякую.
-Як ти ставишся до єнота? -Я не настільки голодна.
«Я не настільки голодна».
Отже, ти покажеш нам метеликів?
Я розводжу метеликів більше 25 років.
Тож…
Чи є якісь речі, крім метеликів,
які ти хотіла б робити разом?
-Адже ти молода яскрава жінка. -Так!
Раніше ми ходили на побачення…
-Які саме побачення? -Просто вечеря.
Наприклад, на річницю Ернест влаштував нам просто неймовірне побачення.
-Куди ви пішли? -У «Бурґер-Кінґ»!
-Ми пішли в «Бурґер-Кінґ»! -Нічого собі!
Так, ми…
-Так. -Ти була в шоці?
Ні.
Дядько Карамо вам скаже: спроба провалена.
Ресторани фастфуду не для побачень із приводу річниці.
На яку різницю в стосунках твоїх мами з татом ти сподіваєшся?
Іноді в них виникають розбіжності
між потребами мами і тим, що тато може їй дати,
тож я надіюсь, що в кінці
це буде такий собі перезапуск їхніх стосунків.
І його зовнішність потребує трохи змін.
-Я не знаю, про що ти кажеш! -Він уже не проводить операції.
-Так. -Отже, почнемо.
-Принести мою валізу? -Ні. Просто йдемо з нами.
-Бувайте! -Бувайте!
Бувай, тату!
У них сила-силенна роботи.
Боже, це неймовірно.
РОЗУМІННЯ — ДРУГЕ ІМ'Я КОХАННЯ. -ТХІТЬ НЯТ ХАНЬ
Я навчу Ернеста ставитись до своєї дружина так,
як він ставиться до свого авта,
проявляючи постійність, велику любов
і великий інтерес.
Якщо Ернест хоче вразити Міранду через 39 років шлюбу,
йому потрібно трохи вишуканості.
Він джентльмен.
Я хочу, щоб він мав вигляд джентльмена.
Це для нього нагода трохи вийти зі своєї зони комфорту
і підтримати Міранду,
подумати про речі, яку її радують.
Вони виховували разом доньок,
і це прекрасно,
але дівчата виросли й залишили дім,
і тепер їм час віднайти зв'язок і повернутись на одну хвилю.
Їхня спальня — найвіддаленіше від гаража точка маєтку.
У них є цей величезний будинок, який був наповнений дітьми,
але тепер він лише для них двох,
тож я переставлю деякі речі.
Мені подобаються трамваї у вашому місті.
Отже, є зелені і червоні, так?
Так.
На кухні?
На кухні!
-Ми приготуємо для Міранди гарну страву. -Добре.
-«Ми» — це ти. -Так, гаразд.
-Я тебе навчу. -Наша річниця в суботу.
-Так! -Тридцять дев'ять років.
Тридцять дев'ять років!
Це фантастично.
Для такої події, як річниця, це вершина романтики.
Ти маєш знати про мене одну річ — я безнадійний романтик,
і нічого не радує мене більше за романтику.
Ти маєш на це спертися.
Але Міранда більш комунікабельна.
Моя англійська погана.
Я спілкуюсь, щоб задовольнити інших, розумієш?
Я роблю, що можу.
Усі спілкуються по-різному.
-Так. -Так.
-Ми з цим розберемося. -Добре.
Ми приготуємо для Міранди ідеальну їжу.
Коли вона це спробує,
вона зрозуміє, що ти про неї думав, коли готував.
-Це ж романтично? -Так.
-Ти згоден? -Так.
Чудово. Почнімо.
Ми зібрали це у вашому городі. Це ваше.
Я відразу ж дам тобі роботу.
-Почистити це? -Ти знаєш.
Бланшування — це коли ми кидаємо овочі у воду,
щоб вони стали м'якшими.
Ми візьмемо ці…
-Отже, ми їх перемішаємо. -Так.
Вони варитимуться хвилину чи дві.
Отже, Ернест неперебірливий у їжі.
Маю на увазі, він добровільно насолоджується єнотом.
Важливо, щоб він спирався не лише на ті страви,
які подобаються тільки йому.
Це нагода подумати про його дружину.
Тепер у льодяну воду.
-Щоб зупинити процес варіння. -Так.
Дивись, вони досі гарні і яскраві.
Я цього не знав.
Я взяв прекрасного лосося.
Він дуже гарний і нежирний.
Я знаю, ти звик до гриля,
але я навчу тебе готувати на пательні,
щоб шкірка була хрумкою. Згоден?
-Так. -Я принесу це сюди.
Отже, оливкова олія на пательні і кунжутна олія для стручкової квасолі.
Вони дуже швидко нагріваються.
Я візьму дуже просту приправу для лосося.
-Лише трохи солі. -Добре.
-Перше, що я покладу, це цибуля. -Так.
Ми візьмемо перці, просто щоб додати трохи солодкості.
Я попрошу тебе трохи це перемішати.
Ось рушник, якщо тобі знадобиться.
Слухаюсь.
Я піду далі і покладу це шкіркою вниз.
Пательня має бути гаряча.
Якщо пательня буде холодна, до неї пристане шкірка
і шматок розвалиться.
А тоді я покладу трохи часнику й імбиру.
Тепер можна все перемішати.
Ідеально.
Можна додати соєвого соусу або соусу тамарі.
Усе це?
Так. Це буде наш солоний компонент.
Я знаю, що в тебе є дуже твої страви,
які розповідають про те, звідки ти.
Хочу прояснити, що я цього не змінюватиму,
але я думаю, що романтика — це…
Якщо я готую їжу і думаю про мого партнера…
Так.
…про його побажання, їжа стає особливою.
Я хочу, щоб Міранда відчула це від твоєї їжі.
О так.
Ти візьмеш цей пензлик, і ми злегка покриємо рибу
глазур'ю з кмину, агави й тамаринду.
Фантастично.
Це її карамелізує і додасть солодкості.
Останній наш крок — це зелень.
Умієш витискати сік без кісточок?
Із кісточками чи без — мені байдуже.
-Я їх жую. -Можливо, Міранді це не байдуже.
Я витискаю лимон так, і тоді сік виходить,
а кісточки, в теорії, залишаються всередині.
Спершу трохи квасолі.
А тоді лосось, прямо згори.
Поклади згори трохи зелені,
поклади і собі.
Ти просто вивалюєш.
Тарілки готові.
Гей, у тебе шкірка.
Можеш узяти. Ось, бери.
-Мій тато обожнює шкірку. -Я теж.
-Дуже добре. -Що може бути краще за шкірку лосося?
Ходімо зі мною.
Надіюсь, я добре підготував Ернеста, щоб він уникнув помилок
і щоб заради добавки Міранда аж зі штанів вистрибувала.
Не буквально… та хтозна.
-Як тобі квасоля? -Свіжа.
Але лосось — мій фаворит.
Отже, тепер твоя улюблена риба — це улюблена риба Міранди?
Ні.
Я це їм, бо це смачно, але це не моя улюблена риба. Розумієш?
Думаєш, ти зможеш це приготувати?
О так.
-Отже, ти стоїш на цій кухні. -Так.
Я хочу, щоб ти пасерував квасолю, прибирав олію з лосося,
а вона в цей час думала б: «Це мій чоловік, ми разом 39 років».
Це її потішить.
Опиши мені обстановку.
Ти знаєш, я міг би…
-Я маю шматок фанери. -Ага.
Постав її на два відра — ось тобі й стіл.
Можливо, накрити скатертиною для елегантнішого вигляду?
-Так. -Де ти плануєш вечерю?
Десь посередині.
Її кухня — це її місце, моя печера — моє,
тож посередині.
-Так! -Для нас обох.
Як ми це називаємо?
Компроміс!
-Гарне слово. -Радий чути.
Фантастично.
Видно, що Міранда любить сімейні фотографії,
тож я хочу створити дуже класну настінну галерею.
Тридцять дев'ять світлин за 39 років.
Дякую, що приєднались.
Ви не уявляєте, що ми робимо.
Ні, але дякую, що запросили нас.
-Як думаєш, чого хотіла б твоя дама? -Я не знаю.
39 років — можна вже й знати.
Боляче чути, що Ернест знає, яка його дружина нещасна,
але не знає, що робити.
Дивись, це тобі.
Що ж, дякую.
Аріель сказала, що їй не подобається нинішній стан ваших стосунків.
Так.
Коли ми гуляли, я запитав у Ернеста, чи він думає, що ти щаслива?
-Він сказав: «Ні». -Так.
Ти щаслива у своєму шлюбі?
Я не відчуваю, що мене бачать чи чують.
Чому не відчуваєш?
Тому що я докладала зусиль,
щоб змушувати тебе побачити значення, якого я надаю речам.
І коли це більше не працювало,
я облишила спроби до тебе достукатись,
щоб побачити, як це на мене вплинуло.
Так.
Але, розумієш, щодо мене,
я завжди роблю 90% речей, які ти мене просиш зробити.
-Ти ду… -Ти просиш — я виконую.
Це правда. Ти дуже орієнтований на задачі.
Так.
Із часом у стосунках ми приходимо до висновку, що робити це…
краще, ніж справді їм віддаватися.
Так.
Залишаючи спроби, ми ставимо хрест на стосунках.
Я не думаю, що ви цього хочете.
Ні. Не думаю.
Що ж, який тоді ключ?
Яка відповідь?
Чули про п'ять мов кохання?
П'ять способів, у які нам потрібно почуватися коханими в стосунках.
Отже, наприклад, є слова підтримки.
Хтось любить просинатись і казати: «Дівчино, ти класна».
Є також спільний час,
отримання подарунків,
фізичні дотики,
і є служіння. «Тобі потрібно зробити це? Я зроблю це для тебе».
Ти хочеш бути коханою через служіння?
Це ще не все.
Отже, увесь цей час
ти думав, що, виконуючи ці справи,
ти їй показував: «Дивись, я досі тут. Я стараюсь».
-Служіння — це чудово, Ернесте. -Так.
Але Міранда каже, що їй потрібне ще дещо.
Так.
А що тобі потрібно?
Спільний час і багато дотиків.
Відчуваєш, що любиш спільний час і дотики?
Останнім часом ні, це так не було.
Колись було.
Що тобі потрібно?
Мені потрібен спільний час.
Потрібні дотики й підтримка.
-Слова. -Що ж…
Я знаю, спілкування — це складно.
Я погано володію словом.
Просто давай мені зрозуміти, що я тобі потрібна.
Бо іноді твоя незалежність — це дуже самотньо.
І я почуваюсь самотньою в нашому шлюбі.
Знаєш, вона для мене особлива.
І я точно знаю, що міг би все повернути.
Я знаю, бо ми особливі.
Можеш сказати: «Ти мені потрібна»?
Ти мені потрібна.
Ти мені теж потрібен.
З іншого боку, стосунки — це двоє,
і він сказав, що потребує більше спільного часу й дотиків.
Це сказали обидва.
Коли ви востаннє тримались за руки?
-Коли я був у лікарні? -Я не думала, що ти це пам'ятаєш.
-Ось, коли на сцену виходять дії. -Так.
Гадаю, тримання за руки — гарний початок.
Ви зробили це нишком.
Дайте мені подивитись.
Ви схитрували!
Ти гравець, і саме так ти й отримав цю красуню.
О боже.
-Так. -Я бачу.
Це так просто, що,
навіть будучи зайнятим,
якщо ви можете сказати «ти мені потрібен»
і якщо можете зупинитись і потриматись за руки дві хвилини,
це буде першим кроком
до спілкування на одних і тих самих мовах кохання.
Бо те, що ви тут бачите,
це не двоє людей, які не хочуть бути разом.
Це двоє людей, які забули, як бути разом.
Так.
Ернест такий старанний.
Видно, як він кохає свою дружину й хоче змінитися,
і це перший крок до відновлення зв'язку з тим, кого любиш —
ось це бажання стати кращим.
Ми переглядали ваші світлини,
і я побачив це.
Ви це пам'ятаєте?
Я пам'ятаю, так.
Але погляньте на це.
Якими близькими були ці двоє.
Вони знали, що потрібні одне одному.
Так, боже, це фантастично.
Я пам'ятаю цих людей.
Вони не зникли.
ДЕНЬ 3
КРАЩЕ ВДВОХ, НІЖ ОДНОМУ - ЕККЛЕЗІЯСТ 4:9
Ти колись був у «Рубенштейнс»?
Так. Гадаю, двічі в житті.
-Після вас. -Дякую, пане.
-Коли востаннє ти ходив на шопінґ? -Не пам'ятаю.
Думаю, років 30 тому.
Ти 30 років не був у магазині?
Так, адже мені все купувала моя дружина.
Наприкінці цього тижня ваша річниця.
Ти вдягнеш щось гарне, так, Ернесте?
Як думаєш, чого вона хоче?
Вона хотіла б, щоб я гарно вбрався
і пішов із нею кудись.
Ти колись думав її вразити?
Не особливо.
У тебе було 39 років, щоб це зробити.
-Бачиш, куди я хилю? -Так.
Чому ти не думав? Чесно. Я хочу знати.
Бо в мені цього немає.
Знаєш, я звичайний хлопець.
-У тебе чудова жінка. -Фантастична.
Яка залишається з тобою довгий час, бо ти чудовий чоловік.
Однак, гадаю, вона просто думає:
«Я хочу, щоб мій чоловік був моїм чоловіком».
-Так. -«А не чоловіком гаража».
-Так, правда. -Так, це справжня розмова.
Тут я її підвів. Так, я підвів.
Я хочу зробити для тебе дещо,
що дасть твоїй дружині зрозуміти: тобі не байдуже.
Я знаю, ти не носиш офіційний одяг.
-У гаражі він не потрібен. -Так.
Але, можливо, для такої події, як весілля.
-Або річниця? -Так.
-Тобі потрібно щось гарне для цього. -Так.
Коли тобі потрібен костюм, але не надто розкішний,
Я запропонував би щось деконструйоване. Тобто без підкладки.
Він трохи вільніший, і ти не почуваєшся таким скутим.
Якщо на тобі, скажімо, футболка й джинси,
а вона хоче піти повечеряти,
просто накинь піджак — і можна йти.
-Ти не робиш великих зусиль. -Це точно спрацює.
-Можеш приміряти ці? -Так.
Чудово. Залишимо їх тут. Потім заберемо.
Ти сказав, що любиш підтяжки, бо це твоє.
Так. Я нечасто бачу людей, які їх носять.
Ці чудові. І чудово, що ти хочеш бути унікальним,
що думаєш, як себе представити.
Але віднині жодних стяжок.
Стяжки були ще до підтяжок.
Не сумніваюсь, і вони мали вже давно померти.
Більше не хочу бачити ці стяжки на твоїх штанях.
-Готовий приміряти? -Так.
Гаразд, виходь.
Можеш припаркуватись тут, будь ласка?
Отже,
так ти почуваєшся Ернестом трохи більше?
Так.
Це фантастично, друже.
Я в захваті.
Ходитимеш містом, смикаючи за них?
Я радий, що він радий.
Він однозначно почувається собою.
Я зовсім не був би проти,
якби ти пішов у цьому на побачення.
Однак ти міг би розпочати це побачення, маючи вигляд абсолютного денді.
Фантастично.
Скажи мені, чому тобі це подобається.
Ну, це добре сидить, і матеріал приємний.
Дуже комфортно.
Коли востаннє ти мав чудовий вигляд?
Дуже давно.
Приємно знову бачити себе таким?
Так.
Який сенс у халатах, якщо ти можеш мати ось такий гарний вигляд?
-Приміряємо ще щось? -Так.
Я вже в захваті.
Фантастично.
Ти просто зі мною люб'язний?
-Ні. -Ти вже це казав.
Ну, це ще більш фантастично, ніж те інше, гадаю.
-Що тобі в цьому подобається? -Це камуфляж.
-А я мисливець. -Я знаю.
Це зручніше й простіше на вигляд.
Знаєш, адже я простий.
Можеш справді уявити, що вдягаєшся так задля побачень
із Мірандою?
Так, і, знаєш, я знаю, що це її вразить,
адже мене це теж вражає,
розумієш, типу… Боже.
Усі, хто мене знає, казатимуть: «Ернест?»
Так.
І я це знаю. Так, боже!
Чекай. Хочу, щоб ти приміряв окуляри, які я дістав раніше.
Я маю на увазі, Ернесте, ти маєш до біса гарний вигляд.
Сподіваюсь, тепер ти думатимеш:
«Я хочу гарно вдягатись. Я хочу старатись для Міранди».
Вона на це заслуговує.
-Вона заслуговує. -Так.
-Можна тебе обійняти? -Звісно.
Адже я дуже щасливий.
-І ти зробив мене дуже щасливим. -Так.
Те, як ти піднімав брови, дивлячись на себе в дзеркалі, безцінно.
Стережіться.
Гаразд, ми тут.
Розкішний барбершоп «Блюзова нота».
Уперед, красунчику.
Це Інві.
-Як справи? -Ми так любимо Інві.
Він найкращий.
-Можна зняти твою кепку? -Звісно.
Ми ніжно називаємо його зачіску «скалет».
Можливо, в минулому житті я була твоєю мамою,
та я вважаю ці маленькі кучерики такими чарівними,
але його дружина — ні.
Сьогодні ми шукаємо компроміс
і робимо все для того, щоб Міранда, твоя дружина,
і досі хотіла тримати тебе за руку.
О так.
І ви при цьому були б без сорочок, у чемному сенсі.
Не думаю, що це щось змі…
-Це змінить! -Змінить?
Абсолютно.
-Вона сказала, що сумує за тобою. -Так.
А ви живете разом, люди!
Так, але, знаєш, вона готує і дивиться канал «Кулінарія».
А я дивлюсь спорт у своїй печері.
Але що, як ви дивитиметесь разом,
скажімо, одне шоу на тиждень?
У них немає цікавих спортивних подій.
Мій чоловік дивиться зі мною гімнастику,
хоча й ненавидить її.
Він обожнює садівництво, а я такий: «Фу, садівництво».
Типу: «Вбийте мене».
Так от, є шоу під назвою «Світ садівників»,
і воно насправді дуже миле,
тож, можливо, ти полюбиш кулінарію.
Не спробуєш — не дізнаєшся.
-Так. -Я розпущу твій хвостик?
Так.
У тебе стильна борода.
Я маю стиль, друже.
У тебе дуже гарний стиль.
Справді.
Можливо, він дивний, але він такий один.
Ось, у чому річ.
Якщо Ернест носив цей «скалет» і цю бороду, бо любить їх
і це його індивідуальний стиль…
я лише аплодуватиму.
Тож, я думаю, маленький гарний квадрат
йому пасуватиме.
Але це не головна причина.
Насправді ми дійшли до цього стилю через недбалість.
Я відріжу його маллет, а тоді надамо йому форми.
Він падає, Ернесте.
О господи.
Привіт, щелепо.
Мені подобаються твої великі вуса.
Трохи підкрутимо їх, що було цікавіше?
Так, звісно.
Ти ніби зі сторінок журналу «Чоловічий фітнес»
або «Чоловіче здоров'я».
-Що ти найбільше любиш у Міранді? -Абсолютно все.
Знаєш, її ум, те, як вона думає.
-Що найулюбленіше у фізичному плані? -Міранда?
Її губи.
Несподіванка!
-Вона має гарну посмішку. -Так.
Адже ось, у чому річ. Усі хочуть почуватися бажаними.
-Так. -Своїм партнером.
-Так. -Включно з тобою.
Ви обидва маєте більше віддавати належне одне одному.
-Я буду. -Так!
Ти зможеш підтримувати Міранду краще.
-Це ж логічно? -Так.
Так.
-Це віск для вусів, який я люблю. -Гаразд.
Береш його зовсім трошки.
Тоді накручуєш волосся на вказівний палець
і вдавлюєш у нього віск на пальці, щоб загнути вус угору.
І, боже, хіба він не красень?
Ми молодці, чи ми молодці?
-Лише поглянь! -Так?
Ти такий милий.
Ти це знаєш?
-Так. -Знаєш, так?
-Бо ти… -Красень?
-Ти… -Красень.
-Так, ти красень! Готовий себе побачити? -Так.
Готовий? Три, два, один.
Господи! Стережіться!
Правда?
Коли ми знімемо це…
-Так, справді. -О боже.
О так, Мірандо, ти здивуєшся.
Мені це подобається. Так.
-Аж трицепс сиротами взявся. -Це унікально.
ДЕНЬ 4
КОМПРОМІС — ЦЕ ТЕ, ЩО ТРИМАЄ ЛЮДЕЙ РАЗОМ - АЛІ ГАРРІС
-Я радий, що ти побачиш дім. -Сподіваюсь, я не знепритомнію.
-Вони тут! -Ходімо!
Покладіть продукти.
Привіт!
Ну ж бо, красеню. Радий тебе бачити.
Як справи?
-Чудово. -У тебе така гарна борода!
-Готовий побачити новий дім? -Так.
О господи!
Боже, погляньте на…
Вогонь!
Тепер тут набагато комфортніше.
Ми все пофарбували.
Я казав Міранді, що подбаю про неї.
Добре, що я не подбав.
А тоді…
-Фарба вже не лущиться, любий. -Думаю, Міранда буде дуже щаслива.
Іди подивись на спальню.
Ти можеш себе спитати: «Чекай, а де ліжко?»
-Так. -Тепер це кімната Міранди.
Так, вона їй потрібна. Це добре.
-Як Міранда це сприйме? -Не думаю, що вона впаде.
Але буде близькою до цього.
-Боббі, кімната прекрасна. -Я в захваті від цієї гардеробної.
-Гаразд, готовий дивитись далі? -Чекайте.
Добре.
-Він готовий. -Так.
О боже!
Це був твій стіл. Він уже був чудовий.
Тут немало ваших меблів,
бо у вас було багато гарних меблів.
Господи, змилуйся.
-Пам'ятаєш ці фото? -О боже.
Я хочу, щоб ви щороку робили разом селфі,
щоб продовжувати створювати спогади.
О боже! Ви всі молодці.
-Дякую. -Боже, ви надзвичайні.
О боже.
Ти на це заслуговуєш.
Усе гаразд? Усе добре.
Боже!
Отакої!
-Ви починаєте нове життя. -Так.
Але я не хотів позбавляти вас багатьох ваших спогадів, тож…
Я зберіг це.
Дивись, це заміри зросту дівчат.
Я навіть тобі не казав. Я дуже радий, що ти це зберіг.
Господи!
Боже!
Фантастично.
О господи!
Тут тепер двері,
щоб був зв'язок між вашим спільним простором
і вашими зовнішніми просторами.
Двері?
-У цьому домі багато спогадів. -Так.
І особливо тут.
У цій кімнаті росли ваші доньки.
Але я хотів повернути вас сюди,
щоб спальня була ближчою
до твого улюбленого місця.
-Надзвичайно. -Ернесте?
-Так? -Наступного ти не витримаєш.
Я готовий.
Боже мій!
О господи!
Господи!
-Це новий світ. -О так.
Я хотів перекинути міст від печери до будинку,
щоб у вас був спільний простір посередині.
Тепер ви можете тут або вечеряти вдвох,
або приймати тут ваших дівчат,
приймати тут ваших друзів.
-Що ти про все це думаєш? -Міранда буде вражена.
Це надзвичайно.
Що ти думаєш?
Фантастично.
По-перше, мені насправді подобаються твої халати.
Можеш носити їх у звичайні дні.
Так.
Але пам'ятай, що це і про Міранду теж.
Так.
Тож один раз на тиждень ти гарно вбиратимешся.
Безсумнівно.
Це означає щось із цієї шафи.
-Авжеж. -Не з гаража.
Ясна річ.
-Гаразд, друзі. Готові до цього? -Так!
Ернесте, пане, ви до нас вийдете?
Так він вбереться на побачення.
-Так, побачення! -На річницю.
Ура, річниця!
-Пане, приєднаєтесь до мене? -Ернесте!
Це фантастично.
Йому 68!
Так мило.
Маєш чудовий вигляд!
Знаю. І чудові відчуття.
Ти можеш заробляти моделлю.
Фантастично.
Підтяжки не лише функціональні.
Я хотів, щоб вони були гарними, тому ми взяли шкіряні.
-Так. -І капелюх.
Я люблю поркпаї, але як щодо літньої версії?
Я бачу, як тобі це подобається.
Те, як ти тримав руки у кишенях.
Це так у стилі Ернеста.
-Боже, це надзвичайно. -Добре, правда?
Надзвичайно. Так.
-Що, на твою думку, відчує Міранда? -Це точно її заведе.
-Гаразд. -Так!
-Ходімо, хлопці. -Так.
Ми залишаємо тебе насолоджуватись твоїм вечором.
Сьогодні у вас річниця.
Це має перезапустити ваш шлюб, і ти до цього готовий.
-Авжеж. -На початку цього тижня
на які зміни ти сподівався?
Що ми з Мірандою зчепимося.
-Так. -Контакт, розумієте?
Що ви всі для мене зробили?
Господи.
Я дуже це ціную.
Мене переповнює вдячність.
-По вінця. -Так.
-Іди сюди. -Так.
Дівчатам наші вітання.
-Добре. -Ми сумуватимемо.
Насолоджуйся річницею. Гарного тобі вечора.
-Насолоджуватимуся. -Так.
-Ходімо. Подати руку, Джекі? -Ні.
-Усе гаразд? -Так.
Розважайся!
Обов'язково.
-Бувай! -Бувай, Ернесте!
Бувай, моделе.
Веселися!
Він такий милий!
НОВИЙ ЕРНЕСТ
ЛЮБОВ — ЦЕ ДРУЖБА, ПОКЛАДЕНА НА МУЗИКУ. - ДЖОЗЕФ КЕМПБЕЛЛ
Що ти робиш?
Усі бажають шашлику з єнота?
З мене досить. Ти сказав «єнот»?
Бувай!
Це курка, нетями!
Гаразд.
Привіт.
-Можна мені шапку з єнота? -Не зіпсуєш зачіску?
-Будеш Дейві Крокеттом? -Щоб ви знали, це вінтаж.
Вона не нова.
Це маленька данина Ернесту.
-Привіт! -Привіт!
Подивимося Ернеста?
Я вже приготував напої.
Ходімо. Ну ж бо, Неоне.
Хто готовий побачити Ернеста й Міранду?
-Я! -Їхня велика річниця!
Дивіться, які в нього милі маленькі вуса!
-Цей чоловік — красень. -Такий милий.
-Вона прекрасна. Вони обидві. -О, яка сукня.
Ви готові?
Привіт! Так!
Упевнені?
Так!
-Заходьте. -Привіт.
Поглянь на себе!
Отакої!
-Модель. -Боже мій!
Вони хочуть, щоб я був моделлю.
Кажуть, ти можеш цим заробляти. Я кажу: «Що?»
Ти і є модель, Ернесте!
Вчися в нього, Тайсоне Бекфорд!
Поглянь на себе!
Ти такий гарний.
Так, ніжність!
Лише поглянь.
Я думаю, востаннє вона так на нього дивилась 40 років тому.
-Покажи нам усе, хлопче. -Ідіть і дивіться.
Що?
Так, Мірандо! Так!
-Так гарно! -Ні!
Зараз будуть сльози щастя, кажу тобі.
Боббі, ця кімната епічна.
-Я радий, що їй сподобалось. -Боже.
Ти нарешті маєш кімнату для взуття. Усе це взуття.
Вона не чекала нічого для себе.
Так.
О боже.
Святі небеса.
Я просто не маю слів.
А зазвичай я багатослівна!
Дивись.
Початок наших стосунків, а тоді як вони розвивались…
-Вони в хронологічному порядку. -Так.
Дивись.
Порожнє місце — це майбутнє.
Так.
Я ще ніколи не хотів сім'ю так сильно.
Я хочу. Хочу дивитись на стіну, на фото
і бачити все своє життя.
Ми готові. Відчиняй!
Нічого собі!
Двері?
Ти бачила твої шафи.
Це мої.
Ернесте, у тебе новий одяг!
Ти це носитимеш?
Авжеж!
Так!
Готова?
-Так. -На старт…
О, народ!
Тиждень розвитку був для нього, але це все для неї.
Ти серйозно?
-Боже мій! -І дивись.
Маленькі метелики!
Тепер у них є дім.
-Поглянь на цього. -Так, ти це обожнюєш.
Усе це для тебе.
-О, дякую тобі.
Дякую величезне, дівчинко.
Так, насолоджуйся.
-Я тебе люблю. -Я теж тебе люблю.
Абсолютно прекрасно.
Думаю, ми могли б проводити тут багато часу.
Насолоджуйтесь.
-Обов'язково. -Дякую.
-Люблю вас. -Дякую тобі.
Обов'язково.
-Хоч би й мої діти були такі милі. -Так!
-Так мило! -Ага.
Гаразд.
-Поглянь на це. -Що ти готуєш?
Так, це важливий момент,
бо, як ми всі знаємо, кухня — територія Міранди.
Будеш?
Лосось!
-Так! -Фантастично.
Він отримає менше протеїну.
О так.
Потрусіть і запечіть.
Молодець.
-О, це з нашого городу. -Так.
Фантастично.
Схоже, страву з лосося доволі легко готувати.
Це швидше за тушкованого єнота, кажу вам.
-Він дуже гарно це подав. -Так.
Смакота. Дякую.
Сам себе дивую.
Він пішов на компроміс і приготував те, що любить Міранда.
-За нас. -За нас.
Ти дуже гарний.
Ти схожий на себе старого.
-Мене старого? -Але себе нового.
-Я знову тут. -Новий.
-Так. -Рада знайомству, пане Бартолом'ю.
Добре.
Я люблю тебе, дівчинко.
Усе зміниться.
Ти вийдеш за мене?
-Вийдеш знову? -Так.
Так.
Лише погляньте.
Це так прекрасно.
Ернест гарний, він добре почувається,
і він також нарешті зрозумів, як Міранда потребує його підтримки.
Ти можеш знайти людину, із якою ти будеш собою,
але з'ясуй також, що змушує цю людину сяяти,
чим вона захоплюється, що любить.
Хай би скільки часу ви були одружені,
ви маєте підтримувати ваших партнерів.
Нагадувати їм, чому вони з вами одружились.
ПОРАДИ ВІД П'ЯТІРКИ
Вуду.
Часто його хибно розуміють.
Цю релігію привезли сюди раби із Західної Африки
через Карибський коридор.
Це релігія, пов'язана з природою, предками й духом.
Її ключова думка в тому,
що один бог не втручається в наші життя, але духи — втручаються.
Так, малюки?
Привіт, Антоні.
Антоні.
Фантастично!
Переклад субтитрів: Сабіна Дадашева