Hent maden!
Jeg vasker mine hænder.
Lavede nogen marinaden?
New Orleans er…
Hun er strid, men hun er mit hjem.
Vores helt denne uge er Anh Luu.
Jeg er 35, og jeg er chefkok hos Bywater Brew Pub.
Jeg laver fantasifulde vietnamesiske sydlige retter.
Det er ikke "foe." Det er "pho."
"Sam, Anhs kæreste, nominerer Anh,
fordi hun skal udtrykke sig selv igen følelsesmæssigt og kreativt."
-Skal jeg massere dine fødder? -Ja.
Anh tiltrak mig, da jeg så hende.
Hun var smuk,
og hun er en af de sjoveste personer, jeg har kendt.
Sam er meget speciel.
Han er min største støtte, min største superfan.
-Godt, dine fødder ikke lugter. -Tak.
Vi har ikke været meget sammen for nylig.
Jeg arbejder en masse.
"Anh husker ikke sin sidste klipning."
"Hun har håret oppe, så ingen hår i suppen."
God forretningsskik.
"Anhs familie flyttede til Portland efter Katrina, hvor Anh arbejdede sig op."
"Da Anh blev ejer af sin første restaurant,
døde Anhs mor på tragisk vis i et biluheld på en roadtrip med Anhs far."
Jeg tænker "hvad nu hvis" i forhold til min mors død.
I forhold til vores forhold før hun døde, valgte jeg at arbejde meget,
og vi var ikke så meget sammen som ønsket,
og jeg ville ønske, det kunne være fortsat.
Bagefter gik jeg virkelig til den med arbejdet.
Jeg havde aldrig oplevet den stress, der kom fra det.
Nu jeg tænker på den tilstand, jeg var i,
bliver jeg følelsesladet, fordi… det var ret slemt.
"Presset ved at være chefkok og forretningsejer blev for meget."
"Anh solgte restauranten og flyttede tilbage til New Orleans
for at hele og finde sig selv."
Åh, Anh.
De fleste af mine venner, der kendte mig før,
ville betragte mig som en sjov person, livets midtpunkt,
og sådan er jeg ikke længere.
Folk håndterer sorg forskelligt.
Hun er ikke på god fod med dele af sin familie, så det går hende på.
Efter min mor døde, opdagede vi, at hun var limen,
og vietnamesisk kultur ærer det at være meget tæt med sin familie,
men jeg føler mig alene,
og det er nok, fordi jeg har afskåret mig selv,
fordi jeg vil hellere glemme det end at konfrontere det.
"Selvom hun er stolt af sin mad,
savner hun sin mors madlavning."
"Anh vil endelig være vært for Summer Supper,
en privat middag i restauranten for at fremvise hendes mors mad."
Jeg laver lidt finere barmad, men jeg vil vise, at jeg kan mere
og holde en middag, folk ikke forventer i en pub.
De sidste fem år har jeg skjult mig og været nede,
og jeg føler, jeg er i det her arbejde-hamsterhjul, jeg ikke kan forlade.
Jeg håber, at Anh får mulighed for at reflektere
på en måde, der frigør hende fra de mentale fælder,
for det stinker at se hende kæmpe.
Forhåbentlig starter den her middag det næste kapitel i min karriere.
"Vores mission er at hjælpe denne kok
med at gøre Bywater Brew Pub til hende vietnamesiske Madklub.
-Ja! -Ja!
Ja!
DAG 1
VEJEN TIL TILGIVELSE
-Der er den. -Sådan!
Hej!
Du godeste!
-Hej! -Hey!
Hej, Anh.
Hejsa!
Hvordan går det?
-Karamo, godt at møde dig. -Hej!
Du milde.
-Hvor er hårnettet, dronning? -Det er okay.
Velkommen til mit køkken.
-Hvad laver du? -Banh mi-burger?
Det er min berømte phorrito.
En skål med pho i en burrito.
Må jeg smage?
Ja! Spis alt. Det skal spises.
Der er oksemave i, pho-nudler…
-Åh gud. -…basilikum, forårsløg, chili.
-Hæld det på, Karamo. -Hæld sovs på.
Du godeste. Det er så godt.
Den mad!
Nu er jeg ærlig.
Jeg er mere vant til makaroni fra en æske
og skittles du jour.
Men den her mad?
Han har været i utallige restauranter.
Sådan har han aldrig været.
Din mad er fandeme fantastisk!
Jeg er madfyren. Det er mig, der skal smage maden,
og de her tosser dukker op, snupper Chef Anhs mad og stikker af.
Giv mig den.
Nej! Lad mig få en ting.
-Hold da op. -Jeg skammer mig. Ikke rigtig.
Hvordan skal jeg gøre mit job uden at smage?
Hold da kæft.
Hvad med den magiske grønne sauce?
Det er en basilikumemulsion.
Det er alle krydderurterne, du får i et vietnamesisk måltid
blandet i én sauce. De smage, jeg arbejder med,
er baseret på den mad, min mor lavede, da jeg var lille.
Hun var min forbindelse til min kultur.
-Du blev født uden for Vietnam? -Ja.
Så der var altid en kulturel afstand mellem mig og familien.
Så den eneste vietnamesiske kultur, der var derhjemme…
Er den her mad.
Jeg skal lave en middag ved navn Summer Supper Club,
som bliver noget lidt andet, end det jeg normalt laver her.
Jeg vil gerne hylde mine rødder, mine vietnamesiske rødder,
og folk skal opleve en vietnamesisk familiemiddag.
Er hele middagen til din mor?
Ja. Jeg har ikke lavet en middag før for at ære hende,
men jeg forsøge at gøre det regelmæssigt.
Jeg elsker at lave mad, men for at være tættere på gæsterne
skal jeg tale med dem og være derude,
og jeg har siddet fast i køkkenet. Jeg har gemt mig.
Har du fundet ud af menuen?
Er du i gang? Har du prøvesmagt?
-Det meste er på plads. -Ja.
Alle vietnamesiske familiemiddage har de samme komponenter.
Altid hvide ris og en suppe, der er lavet ud af grøntsager eller kød,
og så er der altid pickles. Og friske urter og chilier.
De friske urter skal være der.
Og en vegetarisk ret, der kun er grøntsager.
-Hvad er den ret? -Jeg har ikke en endnu.
Jeg sidder fast på den.
Der var altid en grøntsagsret,
der var ristet på panden eller sauteret og lignende,
så jeg skal udfylde et hul.
Jeg vil gerne være din souschef.
-Er det fint? -Ja!
-Og vi kan finde ud af det… -Ja!
…og lege med nogle idéer.
Jeg er her for at hjælpe hende.
Få travlt i køkkenet og begynde at skære ting ud.
-Mums! -Det er så godt. Det er smukt.
-Lad os se dit hus. -Ja.
Skal maden ikke mad? Det synes jeg, at vi burde.
-Vi er hjemme! -Vi er hjemme!
Det er mit hus.
Det er så sødt. Kom så. Tak, Bobbers.
Kom så.
Velkommen til mit gamle New Orleans shotgun-hus.
-Det er bredt for et shotgun. -Vi har meget plads.
-Ja. -Skønt.
Er det din søde mor?
Vi havde helligdomme for vores forfædre i hele huset,
og hun tændte røgelse for dem ved hver helligdom hver dag.
-Hvor skønt. -To gange dagligt.
En buddhistisk ting.
Jeg fortryder, vi ikke var så meget sammen de sidste år.
Hun var meget omsorgsfuld.
Hun tænkte på, hvad alle spiste.
-Hun ville brødføde alle. -Typisk asiatiske mor.
-Vietnamesisk mor. -Ja.
Og jeg føler, det er der… Derfor er jeg sådan.
-Du har arvet det fra hende. -Ja.
-Må vi se resten af huset? -Det er stuen.
-Sødt. -Jeg kan lide hvælvingen.
Det er lidt noget miskmask.
Sofaer er skubbet op mod hinanden,
og der er spiseborde oven på andre spiseborde,
og hun kan ikke få vejret.
-Hernede er køkkenet. -Godt lille rum.
Lavendel er ikke en aggressiv farve, men det er det her.
Ja.
Anh er så levende, og der er så mange farver,
men de farver, hun valgte…
Jeg er ikke kok, men jeg skal have plads til at lave mad.
Derfor købte jeg bordet.
-Kæmper du med pladsmangel? -Meget.
-Vis os mere. -Okay.
Se herinde.
-Det er soveværelset. -Ja.
Det rum, Anh har, er… et rum.
Det er et lille skab og det eneste i huset.
Jeres eneste skab?
Ja, og det er Sams tøj.
Sam satte den her stang op, som han aldrig benytter,
-så han lagde et gardin over. -Måske skal man bruge den.
Det er vores bonusrum med vores ekstrating og mit tøj.
En luftmadras, en masse skrammel og et stativ til tøj.
Det er ikke et klædeskab.
Det er skørt. Vi må løse det.
Vi udforsker mere.
Lad, som om I er hjemme.
Hvad har vi her?
-Jeg elsker et bordel-køleskab. -Jeg er besat.
Det er seksuelt og også nødvendigt.
Det er, fordi der er en rød beholder!
Nej! Jeg troede, det var…
-Sæt den tilbage! Rød var god. -Det er…
Halløjsa.
-Det her bliver så chik. -Tanny?
Hvem designede den? Hvem købte den?
Du har aldrig været flottere.
Og halen er den nødvendige detalje.
Jeg ser…
Meget, jeg ikke bruger.
Jeg ved ikke rigtig, hvordan man tager makeup på.
Jeg ved ikke, hvad jeg bør gøre.
-Vil du gå med makeup? -Ikke til daglig.
-Men jeg vil vide… -Nogle gange.
Hvis jeg skal ud.
Det er sjovt at sminke sig selv, når man gerne vil.
For mig er skønhed ikke noget, man gør for at blive bekræftet af andre.
-Nej. -Man gør det for sig selv.
Jeg ved ikke.
Jeg har haft svært ved at finde ud af, hvad jeg vil have.
Jeg tænker: "Alt er fint," og det er min attitude,
så jeg vil være mere: "Det her kan jeg lide."
Det kan jeg lide. Lad os gøre noget med det.
Vi finder på noget smukt.
Alle har lidt glamour over sig, og det skal bare frem,
og så kigger vi os selv i spejlet og siger:
"Jeg er en sexet tøjte!"
Jeg er en sexet tøjte!
-Højere! -Jeg er en sexet tøjte!
Så dem tre gader væk kan høre dig!
Jeg er en sexet tøjte!
Ja! Det var godt!
Og så "Tanny for evigt," ikke?
Hjælper du med en pushup?
Det er en pull-up.
Jeg tror ikke, du ved, hvordan man gør, så…
-Du ødelægger den. -Jeg kan godt.
Du godeste, han falder.
Jeg sagde det jo.
-Bobby fikser det. -Åh gud.
Bobby!
-Bobby, du skal fikse noget! -Bobby!
Bobby!
-Hvad? Lad os kigge os omkring. -Okay.
-Jeg kan se et spisebord her. -Ja.
Men det ligner ikke, det bliver brugt meget, vel?
Jeg fik bordet, fordi jeg gerne vil kunne holde middag for venner.
Det er et sødt testkøkken.
Det er sådan, det skal være.
Jeg har bare haft utroligt travlt
og været meget lidt hjemme.
Går du op i tøj?
Det gjorde jeg. Jeg kan lide bluserne, men har ikke gået med dem.
-De er nuttede. -Ja.
Men jeg shopper og fantaserer om at have de her ting på,
men jeg ved ikke hvor.
Så jeg køber det og går ikke med det, så mærkaterne er stadig på.
-Tag den på med jeans. -Ja, men det er…
-Den erstatter en T-shirt. -Ja.
Mit udseende har været ubetydeligt længe.
Jeg kan ikke style kokketøj.
-Okay. -Forstår du? Altså…
Ja. Det lyder, som om du længes efter fortiden.
Ja, meget.
De sidste fem år har været en rutsjebanetur,
og jeg har svært ved at leve i nutiden og forme mit nye jeg.
Og jeg vil ikke begrænse mig selv længere.
Du er en skøn person. Du gør det rigtig godt.
Det skal gerne kunne ses i din fremtoning…
-Ja. -…fremover.
Det ville jeg elske.
Ja.
Få så trænet, daddy.
Det er så sjovt!
Her er fotos.
Åh gud. Er det Chef Anh?
Det er det.
-Hvor er den person? -Vi finder hende.
Hvordan har livet været, siden din mor døde?
Åh gud.
Jeg græd meget alene i min bil.
Jeg følte mig bare trist i årevis. Jeg kastede mig selv ud i arbejdet.
Jeg har mange blandede følelser i forhold til det med min far.
Han kørte bilen, da ulykken skete, hvor min mor døde.
Det gør mig ondt.
Han ændrede sig som person efter det.
Han bor i Californien, så han er ikke her,
og han har giftet sig igen,
og vi er ikke tætte, som vi var engang.
Har du nogensinde talt med ham om, hvordan du har det?
Jeg vælger mine kampe med omhu, men ofte med ham.
Jeg har sagt det, jeg vil sige til ham,
men jeg tror ikke, det blev modtaget
på den måde, jeg ønskede.
Og du fortjener visse ting, og du fik dem ikke.
Ja. Alt det er sandt.
Ja.
-Hvem er den fyr nu? -Det er Sam!
Er det Sam? Bare det ikke er en tilfældig person!
Min partner Sam!
-Kom her. -Giv mig et kram, Sam.
Godt at se dig, Sam.
Hvorfor nominerede du denne smukke unge dame?
Hun har brug for egenomsorg, for udvikling starter fra bunden,
og hun giver ikke sig selv tid til den udvikling.
-Klar til at begynde? -Det er jeg!
Kom så!
FAB 5 HOVEDKVARTER
Anhs mors død tynger hende meget,
og hun arbejder for meget,
og det kan man se på husets tilstand.
Hun har brug for sindsro
og et sted, hvor hun kan slappe af.
Hendes hjem skal være det sted.
Anh er så smuk,
men sorgen er hård ved Anhs hjerte,
og hun glemte, hvor smuk hun er.
Jeg skal hjælpe hende med at finde hendes essens.
Chef Ann har lavet en utrolig menu, der tilfredsstiller de lokale kunder,
men med Summer Supper Club
har hun muligheden for at vise verden, hvem hun er,
de retter, der formede hende. Skøn måde at ære sin mor på.
På arbejdet går hun i et meget simpelt look,
nemlig et par bukser og en T-shirt,
men hun er chefkokken.
Hun er magtfuld. Hvad vil hun vise verden?
Nogle gange arbejder vi meget,
ikke kun fordi vi vil, men fordi vi skjuler os.
Anh sørger ikke kun over sin mor,
men også at hun ikke fik den hjælp, hun skulle bruge fra sin far.
Hun skal konfrontere det, så hun kan begynde at hele.
DAG 2
BLUSSET ER HELLIGDOMMEN, HVOR JEG SAMLER MINE FORFÆDRE.
Hvad sagde dine forældre til, du ville leve af at lave mad?
Først sagde de: "Hvorfor?"
Fordi asiater.
Ja, og de fortalte altid folk, jeg skulle være advokat,
for der var en læge i familien.
-Samme her! -Jeg sagde: "Nej."
-Ja. -Jeg forstår det totalt.
Var der spændinger mellem dig og din mor, da du var barn?
Ja, for hun var ikke en, jeg følte, jeg kunne tale med
om de problemer, jeg havde.
Jeg frygtede, hun dømte mig grundet de kulturelle forskelligheder.
Fordi hun var så vietnamesisk, og du var meget amerikansk.
Ja. Jeg blev sendt på en privatskole, hvor der mest var hvide børn.
Så det var tydeligt, da jeg voksede op,
at jeg var anderledes, men det voksede jeg fra.
Og efter jeg fik etableret mig som en kok, der laver vietnamesisk mad,
følte jeg, jeg var mig selv.
-Er du med? -Ja.
Jeg føler ingen skam.
-Nu føler jeg mig meget stolt. -Ja.
Jeg købte restauranten, lige før min mor døde.
Hun vidste, det skulle ske.
Så jeg er glad for, at hun fik set,
hvilken vej jeg tog, men jeg er trist, fordi hun ikke kunne komme med på rejsen.
-Skal vi prøve tøj på? -Ja, tak!
Giv mig et kram. Jeg ved, det var meget. Undskyld.
-Det er okay. -Men vi er mærkeligt ens.
Vi talte om det tøj, du typisk går med,
og at du ikke klæder dig fint på længere.
Jeg kan lide det, men i mit hoved er formelt tøj mit fine kokketøj.
Jeg vil se mere poleret ud,
men jeg kan ikke smigre mig selv på det her tidspunkt i mit liv.
Jeg har aldrig vejet mere, end jeg gør nu.
-Okay. -Og jeg elsker skjorter.
Jeg kan ikke gå med dem. Går jeg en størrelse op,
fordi knappen ikke kan lukke, ser jeg større ud,
og den passer kun her, men ikke her.
De er smukke.
Jeg vil vise dig, hvordan du kan få balance,
så du kan blive mere komfortabel i din krop.
Ja.
Jeg forventer ikke, at Anh går med kjole på jobbet,
men folk skal tage hende seriøst.
Hvad skal hun gå med til de Summer Supper Clubs?
Hun skal føle sig meget chik og også professionel,
og det finder vi her.
Må jeg se?
Okay. Kom herud.
-Elsker det. -Ja!
Jeg trækker lidt ud i den her.
Trøjen er meget behagelig.
-Den ser fin ud med buksen. -Ja, totalt.
Jeg stikker dem aldrig i bukserne, så det er nyt for mig.
Som lavere personer føler vi os på vores bedste
ved at sørge for at balancere proportionerne.
Det gør en stor forskel at stoppe trøjen ned i bukserne.
Og vi sørger for, at bukserne ikke er for smalle forneden,
så vi ser højere ud.
-Du er smuk. -Tak.
Jeg føler mig anderledes i det.
-Ja. -Jeg er mere selvsikker.
Fremover skal du ikke bare se det som:
"Jeg har tøj på kroppen."
-Det gør en forskel. -Det vil jeg føle.
-Godt. -Ja.
-Skal vi prøve kjolen på? -Ja.
Lad os prøve den.
Jeg er klar!
-Må jeg kigge? -Ja.
Lad os se den.
Okay, sig, hvad du synes.
Den er ikke min yndlingskjole.
Og det her sker ofte med kjoler, hvor der er syet plads til brysterne.
Den del gør det sært.
-Måske hvis den var lidt sådan. -Okay. Lad mig teste noget.
Du får et lille kram.
Okay.
Åh, ja.
Vi giver dig taljen, og den giver dig også hofter.
Du har kvindelige former.
-Jeg elsker, jeg har store bryster. -Elsker det.
Jeg ønsker, at den form ærer, hvordan resten af min krop er.
Ja.
Og jeg er besat af støvlen, Anh.
-Vil du sige, du hader dem? -Nej, jeg kan lide dem.
Skønt! De giver dig kant.
De giver femininitet uden at være for meget.
Jeg er enig.
Jeg glæder mig. Jeg skal være din souschef!
Jeg behøver ikke sige, hvor vi er.
Vi er på job.
Her er normalt mere fyldt.
Ja. Men jeg er her meget alene, så…
-Er du? -Ja.
-Jeg møder før alle andre. -Okay.
Jeg vil se det her som en test.
-Okay. -Når ugen er omme,
laver Anh sin Summer Supper Club,
hvor hun deler retter, hun voksede op med
i sit vietnamesiske hjem.
Hun skal stadig komme på en plantebaseret opskrift.
Vi skal teste, more os og lege.
Jeg elsker, at du ikke kun vil holde dig til én ting.
-Det vil jeg ikke. -Nej, det er ikke dig.
Det gider vi ikke her.
-Jeg elskede dine wraps. Utrolige. -Ja. Tak.
Sådan kender jeg vietnamesisk mad.
Det er dekonstrueret og med smukke farver, og man bygger sin mad.
Den del elsker jeg.
En af mine yndlingsting er at teste opskrifter.
For man opdager så mange ting.
Når en anden er kreativ og morer sig, er det den bedste dag.
Vi talte lidt om plantebaserede muligheder.
Den her er ny.
-Okay. -Det er Beyond bøf, steak-versionen.
-Lad os se ad. -Ja.
-Frisk? -Ja.
-Er du? -Ja!
Skønt. Giv mig ordrer.
Der er basilikum, koriander. Frisk mynte, gulerødder.
Der er grøn sauce.
Er du komfortabel med, hvordan menuen er nu?
-Alt, jeg smagte… -Det er jeg aldrig, Antoni.
Så du tilpasser ting, der allerede fungerer
og funder ud af, hvordan…
Ja. Hvis jeg er stillestående og alene med mine tanker,
bliver jeg næsten altid berørt. Min fortid gør mig trist.
Og for at komme ud med de følelser
ændrer jeg konstant ting ved min mad.
Er det en distraktion for at undgå at tænke på følelser?
Ja. Jeg har lagt så meget arbejde i det, jeg laver her,
at jeg er fuldkommen udmattet, når jeg tager hjem.
Og så bliver jeg bare en klump derhjemme.
Jeg har ikke et forhold til min mor,
men der er øjeblikke, hvor jeg forbereder polsk mad,
hvor jeg bare…
Jeg tænker straks på, hvordan det var at være barn
og smage det første gang og se hele processen.
Hvordan det blev præsenteret på bordet.
Altid.
Jeg hjalp min mor med mindre projekter.
Jeg forberedte rejerne eller skyllede risene.
Jeg betragtede hende. Jeg ser det for mig, når jeg laver det.
-Det er en sjov rejse. -Ja.
Og jeg kan lugte og høre og smage alt, præcis som det var.
Jeg husker det, som var det i går.
Det er både godt og trist, og begge kan eksistere på samme tid.
Ja.
I stedet for at lave mad for at glemme det dårlige,
så brug det for at huske det gode.
At lave sin mors mad og dele den med andre
er så vigtigt i sorgprocessen, for det er en proces.
Det ender ikke, når du vågner.
Nogle dage er du glad, andre er du trist.
Men du kan ære den person.
Jeg håber, at hun fortsætter med at gøre det så personligt, som hun kan.
Det her brugte jeg i marinaden.
-Knust hvidløg. -Det er citrongræs.
Perfekt.
Jeg bruger lige meget tamari og Maggi.
Jep. Og vores skønne skalotteløg-olie.
-Ikke så meget. -Okay.
Det er det.
Jeg marinerer almindeligt oksekød.
-Skal vi dyppe det i? -Det synes jeg.
-Perfekt. -Lad os blande alt sammen.
-Nu kan det komme på en pande. -Okay.
Okay!
-Det bliver sprødt. -Det bliver brunt.
Det elsker jeg at se.
Og præsentationen er enkel.
-Lad os prøve. -Det dufter godt.
Okay, det er smukt.
Jeg kan lide urter først, og så de syltede grøntsager.
Og så kødet.
-Og stegte løg til sidst. -Stegte løg til sidst.
-Det giver knas. -Og sauce.
-Ja. -Ah, saucen.
-Glem den ikke. -Og så…
Hvad er forskellen?
Det er præcis som kød.
Det er sgu ret godt, ikke?
Hold da op.
Hvordan passer det ind i menuen til Supper Club?
Jeg kan bruge samme krydring, den samme marinade,
og der kommer hvide ris, så folk kan kombinere det med alt.
Jeg var heldig at vokse op med min mor og hendes mad.
Det påvirkede resten af mit liv.
Med sådan en middag vil jeg ud af hullet
og komme ud af køkkenet, interagere mere med gæsterne.
-Ja. -Den her middag er for mig.
-Og din mor. -Jep.
Og for kulturen?
DAG 3
NÅR VI BLIVER DYBT SÅRET, KOMMER VI OS FØRST, NÅR VI TILGIVER.
Jeg drømte forleden om din mad.
-Seriøst? -Jeg laver ikke sjov.
-Tak. -Afslapper madlavning dig?
Ja, men så fordyber jeg mig og mister mig selv
og siger: "Shit! Jeg har arbejdet så længe og er skidetræt."
Ja. Ikke tid nok til dig selv.
Nej, men det renser mit hoved.
Ja.
Jeg vil høre om din far. Var du og din far tætte?
-Ja. -Virkelig?
-Ja. -Var du fars pige?
Ja, så det påvirkede vores forhold meget, efter min mor døde,
for jeg følte, han ikke var den samme far.
Hvad gjorde din far,
så du følte, at du ikke havde din far?
Han giftede sig ret hurtigt igen.
Det var ikke længe efter, min mor gik bort, så…
-Hvor længe efter? -Et halvt år.
-Okay. -Ja.
Jeg han holdt det hele hemmeligt.
Så det føler jeg en masse omkring.
Så mens du sørgede,
følte du dig afvist af ham.
Ja.
Jeg elsker stadig min far.
Men når de, du elsker mest, forråder dig,
de personer er de sværeste at tale med.
-Ja. -Ja.
Anh, man fikser forræderi ved at få svar.
Skal jeg tale med min far?
-Vi FaceTimer ham. -Og han gik med til det?
-Ja. -I har talt?
-Ja. -Du godeste.
Jeg har svært ved at sige alt det, jeg føler til min familie.
Ja. Du skal kunne sige:
"Dine beslutninger påvirkede mine følelser den dag i dag."
Ja.
Og det skal du kunne udtrykke.
-Du skal føle dig støttet. -Ja.
Så du kan få sagt det, du skal sige, og det er en stor del af helingsprocessen.
Med familie kan det føles nemmere
ikke at håndtere de problemer, der driver jer fra hinanden.
Anh har holdt fast i denne smerte
og bruger madlavning til at distrahere sig selv
fra at konfrontere det, der går hende på.
Anh skal konfrontere det forhold, hun har skjult sig fra.
Sin far.
Åh gud.
Hallo?
Hej, Bố.
TAC ANHS FAR
Længe siden, bin.
Du ser sund ud.
Skal jeg sætte dig lidt i gang?
-Hej. -Ja, okay.
Jeg er sammen med min ven.
Hej.
Hun sagde, hun var fars pige.
-Ja. -Det ved du, og hun savner sin far.
Og det er en mulighed for, at I to kan snakke.
Er det stadig fint for dig?
Ja. Det er fint.
Okay, super.
Okay.
Jeg forstår stadig ikke, hvorfor du løj om at blive gift.
Nej, jeg løj ikke for dig.
Og det her er…
At du ikke inviterede mig og intet sagde om brylluppet, før det skete, var at lyve.
Og jeg følte, at du glemte mor… eller os.
At du forlod os.
Jeg ved ikke, hvorfor du gjorde det.
Hvorfor gjorde du det?
Jeg er her for at støtte jer, så I kan få en god samtale.
Er du trist over, at din datter har det sådan?
Hvordan kan jeg hjælpe dig?
Du skal sige sandheden.
Du sagde, du tog til New Orleans. Og så giftede du dig med den kvinde.
Du holdt en fest, og der var billeder af det på Facebook.
Det var pinligt.
Det var… Jeg følte,
at du ikke ville have mig med.
Hvorfor er hun vigtigere end mig?
I vietnamesisk kultur, hvis et barn taler sådan til en forælder…
Det er respektløst.
Jeg ved ikke.
Det sker altid, når vi taler.
Du er ikke i stand til at sige.
"Undskyld, jeg elsker dig, jeg er din far, jeg er ked af det,"
og mere behøver jeg ikke. Jeg har ikke brug for undskyldninger og…
Hvis jeg sagde, jeg ville gifte mig med hende,
ville du være blevet sur på mig.
Så du løj, fordi du frygtede, at jeg ville blive sur?
Derfor holdt jeg det hemmeligt.
Hun tager sig godt af mig.
Hun er en god kvinde.
Det må du forstå.
Jeg var meget ensom,
og jeg kunne ikke bo der længere.
Jeg kunne ikke klare at se noget fra din mor,
fordi det ville gøre mig…
Trist, deprimeret.
Hvis du havde sagt, du ville være sammen med den kvinde,
og du havde brug for, hun tog sig af dig,
så havde vi været okay med det.
Jeg er ked af, vi ikke taler sammen.
Jeg begik en fejl.
Undskyld, jeg ikke sagde noget før. For jeg savner dig,
og jeg vil kunne føle mig tryg i dit selskab,
og det kunne jeg ikke uden at tale om det.
Det undskylder jeg for.
Tak. Jeg godtager den.
Jeg vil introducere jer alle for hende,
så hun møder alle i vores familie.
Der er gået længe nok til, at vi kan prøve det.
-Jeg elsker dig, bin. -Jeg elsker også dig, Bố.
Okay, vi tales ved, okay?
-Tak. -Hav det godt. Farvel.
Farvel.
Hvordan har du det?
-Du fik sagt meget. -Ja. Virkelig.
Tag en dyb indånding.
Stræk det ud. Det var følelsesmæssig heling.
-Det var godt klaret. -Ja.
-Han sørger stadig. -Ja.
Desværre stak din far af fra sorgen.
Han havde ikke sproget og værktøjerne til at støtte dig,
men det vigtigste er, at du fik sagt din sandhed.
-Du må føle dig stærkere nu. -Det gør jeg.
Men det er op til mig, ikke? Det er… At tage på min tilgivelsesrejse.
Du behøver aldrig at føle, at du ikke kan tale
eller dele, hvad du føler.
Stå fast, som du gjorde her.
Jeg har det meget bedre.
-Godt. -Det har jeg.
Tak.
Anh har en sprudlende personlighed,
men hendes hus manglede noget, der sagde: "Det her er Anhs hus."
Selvom pladsen er trang,
fik loftet tapet, for så kigger du op,
og pladsen føles større, end den gjorde før.
Det føles så cool, og jeg glæder mig til, Anh ser det.
Ja.
-Vi er ved Salon Society. -Okay.
-Ja. -Tak.
Okay.
Sid ned.
Kaffe? Vand? Te? Hvad med en Arnold Palmer?
Det er fint.
Okay, hun sagde: "Hår!"
Og masser af det.
-Se dit skønne hår. -Tak.
Hvordan klarer du at være så attraktiv?
-Er du træt? -Jeg kigger ikke mig selv i spejlet.
Lavt selvværd-itis?
-Ja. -Jeg har modgiften.
Vi må se på det lave selvværd og sige…
Præcis.
-"Kig på mig." Ikke? -Okay.
Du passer dig selv, og fik sidst en klipning… hvornår?
Nok for omkring et år siden.
Jeg får ikke lavet noget meget vildt,
men jeg havde pandehår førhen.
Du havde pandehår førhen.
-Ja. -Ja.
-Jeg har farvet det blond før. -Ja?
Og jeg har barberet baghovedet.
Hun har lavet undercut.
Hvis vi lavede lidt pandehår med tekstur.
Det er pænt at få taget lidt længde af, og så kan vi lave lag.
Og en lidt lysere brun for at åbne lidt op for ansigtet.
-Nemt at passe. -Okay.
-Okay.
Anh føler sig ikke så smuk, som hun kunne gøre, ind- og udvendigt.
Slip dit job, slip din vibe, slip din…
Så sker det.
Hun kan ikke lide at pleje sig selv,
så skru op for skønheden.
Vi holder en dansepause.
Bare fordi vi oplever tab, sorg, hjertesorg,
betyder det ikke, at vi ikke stadig må nyde livet.
Er du okay?
-Godt. -Jeg… tænker bare.
På hvad, skat?
-Samtalen med min far i dag. -Hvad skete der?
Vi undskyldte begge to
for meget af det, der var… usagt i lang tid.
Når vi prøver at tale,
bortforklarer han ting, der faktisk sker,
men det var godt. Vi forstod endelig hinanden
med hensyn til at komme videre fra traumerne.
Det, I gik igennem, er så…
Der er ingen…
Der er ingen formel for sådan et pludseligt tab.
Mange oplever tab og taler så aldrig med hinanden igen.
Præcis. Mine forældre fik mig sent, så han er ikke ret ung.
Han er snart 80.
Jeg frygtede, at fik vi ikke talt, før han døde, ville jeg fortryde.
Min bedstemor sagde: "Ingen vrede, når solen går ned."
Jeg læste noget, og det handlede om,
at når vi først kender historien om vores traume og smerte,
er en del af det at give slip på det.
Du skal ikke gå tilbage og sparke til det dæk.
Det er vigtigt, for det gør dig til den, du er, men…
-Hold ikke fast i smerten. -Tag den ikke med dig.
-"Den historie fortæller jeg ikke mere." -Sandt.
-Det går fremad i dag. -Færdig!
Er du… Det ligner Whitney og Mariah, Prince of Egypt.
-Og den farve er så fræk. -Ja.
Nu kommer øjebrynet, skatter.
Anh er hot.
Sommer i august i New Orleans. Så hot et Anh.
Du milde.
Det elsker jeg.
Nogle gange har vi svært ved: "Jeg ved ikke, hvor hot jeg er"-itis,
ikke kun fysisk, men også det indre, ikke?
-Ja. -Du er en god person.
Du er hård ved dig selv.
Jeg føler og ser det, og i mit queer-hjerte håber jeg,
at efter det her taler du pænt til dig selv,
for du er hårdtarbejdende og god.
En utrolig datter, og du er nok, som du er.
Tak.
-Er du klar? -Ja.
Du godeste. Tre, to, en. Værsgo.
Du godeste.
Og du kan gøre sådan her. Det kan jeg lide.
Okay! Du milde. Jeg elsker det. Makeuppen er perfekt.
Se nærmere.
Jeg lavede mange lag, så du kan gøre sådan på jobbet.
Okay, ja.
Sådan, og bruge en lille klemme.
Ja! Jeg savner at have pandehår.
-Savnede du det? -Ja.
Jeg elsker det virkelig.
-Sexet. -Tøjte!
Ja!
DAG 4
MAD HANDLER OM PLEJE: IKKE KUN FYSISK, MEN OGSÅ FØLELSESMÆSSIGT.
-Se! -Du er så smuk.
Du milde. Pandehåret er så godt.
-Klar til at gå ind? -Ja.
Okay, er vi klar?
Surprise.
Du godeste.
-Det er så smukt. -Ja.
Hvad?!
Hashtag tapet-lofter…
-Åh gud. -…er det fedeste.
-Rummet føles højere. -Ja, virkelig.
-Sam vil elske det. -Se sofaen.
-Sofaen er så fantastisk. -Elsker du den?
-Er jeg i en trendy restaurant? -Ja.
Hey!
En masse tekstur, en masse naturlige materialer.
Alteret er der stadig med den samme lille røgelse.
Appelsiner. Et særligt rum, der skulle mine om din mor.
-Åh gud! -Så når du er her… Ja, ikke?
Det her dybbede min mor røgelsen i
til helligdommene i vores hjem.
Hun ville elske det her.
Det er så stilfuldt.
Husk på, hvor stolt hun er af dig.
-Tusind tak. -Det var så lidt.
-Klar på mere? -Ja.
Ja? Okay.
Det er så smukt.
-Se de tallerkner! -Du milde, et banketbord!
Spisestuen her, og stuen herinde.
-Jeg ville blande det. -Okay.
Her kan du nu underholde.
Det er tættest på køkkenet, så det giver mening, når du laver mad.
-Ja! Du godeste! -Funktionelt og kønt.
Jeg elsker det.
Lad os tage på en rejse til dit køkken
Du milde!
Til dit køkken
Her er så lyst herinde. Jeg elsker det. Du godeste.
-Nyt køleskab. -Sødt!
Ny opvaskemaskine. Splinternye Smeg-hvidevarer.
Knivmagneter!
En væg til gryder og pander. Ikke det lille sted.
-Elsker det. -Ja!
-Du har mere bordplads. -Du milde!
Besat!
-Du kan trække vejret dybt herinde nu. -Ja.
Med alle farverne før føltes det som et kollegie.
Det her føles mere sofistikeret.
Det er dit testkøkken til middagene.
Ja!
Venner, det er så perfekt.
-Jeg elsker de reaktioner. -Du godeste!
Loftet er fantastisk.
Skatter, det her rum siger: "Sensuelt!"
-Du godeste! -Åh gud!
-Erotik! -Tænk, at sengen er herovre.
Det er altid bedre at placere sengen modsat døren,
for energien strømmer ind og ud.
-Det er en stor seng. -Jeg elsker den. Ja.
Ved I, hvad jeg er besat af?
Detaljerne ved døren.
De ødelagde det.
Min lektion er, at vi skal op på sengen.
-Og lærer koreografien. -Okay.
-Ødelæg ikke sengen -Det er…
En, to, tre, fire, fem.
-Pænt, ikke? -Ja.
Vi skal tale om: "Hvordan plejer jeg mit ansigt?"
-Så det her er vores lektion. -Okay.
Du tager noget papir og fjerner den overskydende mascara.
-Du behøver ikke så meget. -Nej.
-Jeg signer mod spidserne. -Ikke det hele?
-Spidserne er bedre. -Okay.
Op. Det ser så godt ud. Gentag på denne side.
Sådan. Elsker det. Buk dem, mens de er våde.
Ja, jeg elsker det, du gør.
Skønne vipper. Det ser så godt ud.
Anh, når vi bliver overvældet, når vi bliver stresset,
har du en indre visdom, der kan tage hånd om sig selv
og tilgive sig selv. Det er din indre, sexede tøjte.
Jeg vil ikke altid være der som din fe-gudforælder. Zing!
-Hej, smukke. -Hej.
-Hvordan går det? -Det går godt.
-Godt. -Ja.
Da vi ankom, sagde du, at der var meget, der tyngede dig.
Og at jeg så, at du var der for dig selv
ved at tale og advokere for det, du følte, var et stærkt øjeblik.
Jeg kunne ikke holde det inde længere.
Det er sjovt, at min far nævnte, at jeg ikke normalt taler sådan til ham,
fordi det er respektløst, og det fik mig til at sige mere af det, jeg ville.
Godt.
Derfor er vores forhold ødelagt,
fordi den her konstruktion ikke er ægte.
Jeg prøvede at få en forbindelse person til person,
som er noget, jeg aldrig har følt, jeg har været i stand til at få
til min mor i hele hendes liv og med min far nu.
Godt.
Så det skal ikke også ske med ham.
-Godt. -Jeg har det bedre.
-Det har jeg også. -Du er god.
-Du er også god. -Du er god.
Du er god.
-Tale om i aften? -Ja.
-Din første rigtige Summer Supper. -Ja.
Fordi det er din første, er dit kokketøj fint at have på.
Gør det mere enkelt, men ikke alt for afslappet.
-Nej. -Vi kan se på det.
Okay.
-Du godeste. -Hej, Sam.
-Hej. -Blæst omkuld? Se her.
-Er det den rigtige adresse? -Det er dit hjem.
-Fantastisk. -Jeg mener… Du godeste.
Jeg glæder mig, til du ser Anh.
Jeg tænker bare: "Wow." Jeg vil…
-Okay, børn. Hey, Sam! -Hej, Tan.
-Går det godt? -Godt at se dig.
Vent, til du ser hende. Smuk.
Nå, Anh?
Åh, didi! Du milde!
Sexet!
-Sam! -Hey!
-Hej! -Jeg elsker det.
Du ser skøn ud!
-Ja! -Tænk, du er her.
Kys hende!
Ja til kys!
-Sam, sid ned! -Sid ned.
Hun ser godt ud, ikke?
Fantastisk. Skat, du er skøn.
Du skal lave mad, så der mangler en ting. Giv mig to sekunder.
-Åh gud. Er det en hat? -En tiara!
Du mangler en sidste detalje.
Du kan ikke være en chik chefkok uden…
Åh, sødt!
-Du godeste! -En kokkefrakke!
-Den lukker der! -Ja.
-Ja, dronning. -Jeg elsker det.
-Den er sød! -Se, hvor professionel hun ser ud.
-Tak. -Du er klar.
Det er så dejligt.
Jeg siger "Summer," I siger "Tøjte."
-Summer! -Tøjte!
DEN NYE ANH
MAD ER EN IDENTITET,
ET AFTRYK AF, HVEM DU ER. - LIDIA BASTIANICH
Summer Supper Club!
Det er den mest spændende serie på New Orleans sociale kalender, skatter.
Et kulinarisk extravaganza, om man vil.
Velkommen til mit køkken igen. I to deler menuerne ud.
Okay, jeg vil pifte de her sesamris-kiks lidt op
med blæselampen her.
-Ja. -Godt.
Vi løber, forbereder, hælder vand op,
klargør menuer, siger hej. Vi har travlt.
En varm kaffe til bord seks, nu.
Find værten derude.
-Hvor er de knuste peanuts? -Så når det kommer ud…
Anh er nervøs. Hun laver ikke kun sin mad.
Hun skal underholde sine gæster og fortælle dem om det.
Jeg skal sende første ret, østersene.
De skal først bages.
Der er smør og forårsløg på,
og så drysser vi peanuts oven på.
Hun vil ære sin mor på den smukkeste måde,
og jeg ved, at hun vil gøre sin mor meget stolt.
-Hvordan har du det? -Godt.
Lidt nervøs, men godt. Spændt.
-Du kan det her. -Vi er klar.
-Så klar. -Totalt.
Og vi uddeler også opgaverne,
så du også kan gå derud og snakke med folk.
-Fordi du er hvad? -Boss bitch, sexet tøjte, Anh Luu. Ja.
Kom så, din sexede tøjte, sig hej!
Pandehår-trick.
Her. Tak. Ja, sådan. Det er fikset.
Hej, alle sammen.
Tak, fordi I kom til min meget særlige middag.
Med jer vil jeg dele, hvordan jeg spiste
til hverdag i min opvækst i et vietnamesisk hjem.
Jeg har haft en utrolig uge med mine nye venner lige her.
Ja.
Og jeg er tættere på mig selv og på min mor, som er gået bort,
og denne middag ærer hende.
Jeg kanaliserede virkelig min mor,
men jeg lavede den mad.
Vi skal spise lidt med hænder,
lidt med spisepinde, lidt med skeer.
Alle her er familie i aften, okay? Jeg er herude med jer.
-Ja! -Hyg jer.
-Vi elsker dig! -Elsker dig, Anh!
Anh er i kontrol denne aften.
Hun er i sit es,
og jeg kunne ikke være mere stolt af hende.
Du godeste!
-Kan du lide østersene? -Lækkert.
Tusind tak. Velbekomme.
I skal få beskidte hænder.
Det er rart at se tilbage og kigge på maden, der formede dig,
de ritualer, din familie havde,
og det gør Chef Anh, og hun fortsætter med det.
Hun deler det med verden,
og de, der er heldige nok til at smage hendes mad, får en gave.
Jeg elske jer. Skønt, at I kunne komme.
Hvad synes I om Beyond Meat-retten?
Min tredje skål.
-Skøn mad! -Mange tak.
Så godt.
Da vi mødte Anh, var hun et mørkt sted.
Hun sørgede stadig over sin mor
og vidste ikke, hvad hun skulle gøre med følelserne.
Men denne uge fik hun den nødvendige afslutning,
og intet holder hende tilbage nu.
Vi bør gøre det her ofte, ikke?
-Ja. -Ja.
Hun ved nu, at hun har en vigtig stemme.
Ingen skal sige, at hun ikke har.
Tak for alt, skat.
Farvel!
Jeg troede, jeg ville sidde fast i min tankegang
i lang tid.
Og det føles godt at vide, hvordan jeg skal håndtere det
og have modet til at imødekomme mig selv.
Jeg føler mig som en ny person.
-Jeg elsker dig. -I lige måde. Tusind tak.
Vi støttede Anh, min mave er fuld,
men nu skal Anh gøre det på egen hånd.
Hun kan godt.
-Farvel! -Ses næste gang!
Rart at møde jer. Den vej?
-Farvel! -Farvel!
Tid til shots!
KRYDDERURT-APPEL
Gode råd til mine yndlingskrydderurter.
Først koriander, den mest benyttede krydderurt i verden
og også den mest polariserende.
Rosmarin. Den hårde krydderurt skal tilberedes lidt,
før smagen frigøres, og den er blød,
Mynte. Meget mere end pynt på en creme brule
med et enkelt jordbær.
Dild. Fundet i alle syltede ting.
Persille. Hak det rigtig fint, og det vækker enhver ret til live.
Og hvis din ånde stinker, så snup et blad.
Jeg ville sige mere, men har ikke mere "timian."
Vent, nej.
Tekster af: Niels M. R. Jensen
Jeg siger "sexet," du siger "tøjte."
-Sexet! -Tøjte!