‫- מפקדת חמשת המדהימים‬ ‫ניו אורלינס, לואיזיאנה -‬
‫קדימה!‬
‫הם כאן!‬
‫אני בא!‬ ‫-יש!‬
‫דוריאן, זה הבית שלנו.‬ ‫-הוא יפה.‬
‫נכון שהוא מקסים?‬
‫שלום!‬ ‫-כן!‬
‫שלום!‬ ‫-שלום!‬
‫שלום!‬ ‫-אישה יפהפייה שכמוך.‬
‫נכון שהיא יפה?‬ ‫-נכון?‬
‫משגע שאת כאן!‬ ‫-שלום, יפהפייה.‬
‫אני בובי.‬ ‫-נעים מאוד, דוריאן.‬
‫תודה שבאת.‬ ‫-בואי, שבי.‬
‫דוריאן!‬ ‫-כן.‬
‫התרגשנו מאוד לשמוע על אימא שלך, דורין.‬
‫שמענו שבסוף השבוע‬ ‫יערכו לכבודה טקס במוזאון הג'אז.‬
‫כן. היא לא יודעת את זה,‬
‫אבל זה מגיע לאימא שלי יותר מלכל אחד אחר.‬
‫נראה שהיא אוצר‬ ‫של ניו אורלינס. ספרי לנו עליה.‬
‫- דוריאן, בתה של דורין -‬
‫היא קלרניתנית וזמרת.‬ ‫-יופי!‬
‫יש לה להקה בשם‬ ‫"ג'אז ניו אורלינס של דורין",‬
‫כאן, ברובע הצרפתי.‬ ‫ההרגשה שהיא שאת במסיבה 24 שעות ביממה.‬
‫יש לי הרבה כינויים:‬
‫מלכת הקלרנית,‬
‫ליידי לואי,‬
‫גברת סאצ'מו,‬
‫לואי ארמסטרונג האישה. זה מגניב.‬
‫- דורין -‬
‫כי הושפעתי מלואי,‬
‫אבל הקלרנית היא פיצוץ.‬
‫במקור היא הייתה מוזיקאית קלסית,‬
‫עד שפגשה את נגן הטובה, שידוע גם כאבא שלי,‬
‫והוא המיר את דתה לג'אז.‬
‫התאמנו לפני הלימודים.‬ ‫התאמנו אחרי הלימודים.‬
‫היא הייתה האישה‬ ‫האידיאלית בשבילי, כי המוזיקה הייתה חיי…‬
‫- לורנס, בעלה של דורין -‬
‫והיא התעניינה במה שאני התעניינתי.‬
‫לפני שחלף זמן רב הרווחנו כסף,‬ ‫עשינו חיים ונסענו ממקום למקום.‬
‫היא הופיעה עם התזמורת הפילהרמונית פעמיים.‬
‫ובכל פעם שראיתי אותה‬ ‫מופיעה שם, התחלתי לבכות.‬
‫אז המוזיקה היא חלק ממשפחתך.‬ ‫-כן. אני המתופפת, למעשה.‬
‫באמת חשבתי לי, "זאת את?"‬ ‫-כן!‬
‫לפעמים אני לא יכולה‬ ‫להסתכל אחורה, לעבר אף אחד מהם,‬
‫כי זה גורם לי להתרגש‬ ‫ואני מאבדת את הריכוז, אפשר לומר.‬
‫אימא שלך נשמעת מדהימה. למה המלצת עליה?‬
‫אני מנגנת כבר כל חיי,‬
‫וזה משהו שאני לא רוצה להמשיך בו.‬
‫מה?‬ ‫-את מפרקת את הלהקה.‬
‫לא! אולי לא כדאי שנעשה את זה.‬ ‫-אימא שלך יודעת?‬
‫כן, אימא שלי יודעת.‬ ‫-באמת?‬
‫סליחה, נכנסתי לפניקה‬ ‫והפכתי להיות אימא "קארן".‬
‫לא!‬ ‫-נכנסתי לפניקה. סליחה.‬
‫זה בסדר!‬ ‫-אני מצטער.‬
‫כבר דיברתי איתה על זה. זה בסדר.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫אתם יודעים, היא לא תנגן ברחובות לנצח.‬
‫היא לא יכולה לצאת לשם, לזוז כל הזמן‬
‫ולעשות את כל ההכנות.‬
‫זה מצריך הרבה כוח.‬
‫טוב.‬ ‫-הגיע הזמן שהיא תתכונן לפרק הבא שלה.‬
‫נכון, ואני רוצה לתת לה‬ ‫משהו שהיא תוכל להמשיך בו הלאה.‬
‫חנות הממתקים הייתה של אימא שלה.‬
‫ואני יודעת שהיא רוצה להמשיך בזה‬ ‫בשביל אימא שלה, כמו גם בשביל עצמה.‬
‫- "חנות הממתקים של דורין" -‬
‫המשפחה שלי הקימה את החנות.‬
‫זה היה עסק מצליח בטרמיי במשך עשרות שנים‬
‫וגם חלומה של אימא שלי.‬
‫ראו את זה עליה. שמעו את זה בקולה.‬
‫תחושת גאווה מדהימה.‬
‫כשהיא הפסיקה לעבוד בה,‬ ‫עדיין לא הייתי מוכנה לנהל את העסק,‬
‫והמוזיקה קראה לי.‬ ‫זה היה מה שכל כך רציתי לעשות.‬
‫אז סגרנו את חנות הממתקים.‬
‫אמרתי, "אחרי שיחלוף קצת זמן,‬ ‫נפתח את חנות הממתקים מחדש".‬
‫כי אני צריכה להמשיך את המורשת.‬
‫אבל החיים קורים.‬
‫זו חנות הממתקים הישנה.‬ ‫-כן.‬
‫מדהימה.‬ ‫-השלט יפהפה. ממש חמוד.‬
‫היא נקראת על שמה, "חנות הממתקים של דורין".‬
‫כולם בשכונה היו הולכים לשם‬
‫בדרך לבית הספר כדי לקנות חטיף או משהו כזה,‬
‫אבל הוריקן קתרינה ממש הרס אותה.‬
‫זה הפך לכמה חודשים, ואז לכמה שנים,‬
‫ועכשיו היא במצב גרוע,‬
‫וההר רק הולך ותופח.‬
‫חנות הממתקים היא חלק מחייה‬
‫וחשוב מאוד לעשות זאת עכשיו,‬ ‫כדי שיהיה לה מקור פרנסה אחר.‬
‫העבודה שלהם היא מוזיקה.‬
‫זו התוכנית הפרישה שלה, למעשה.‬ ‫-נכון.‬
‫בסדר.‬
‫אז בסוף השבוע,‬
‫מועצת העיר של ניו אורלינס‬ ‫תמנה אותה בהפתעה כשגרירת תרבות?‬
‫כן. היא מישהי שהפכה את העולם הזה לטוב יותר‬
‫וראויה לשתי המורשות.‬
‫את מדברת על אימך באופן יפהפה.‬ ‫-ברור, אני אוהבת אותה!‬
‫אני כבר מת להיפגש איתה!‬
‫המפתחות אצלך? נראה שאזדקק לקצת זמן נוסף.‬
‫ברור.‬ ‫-יש שם הרבה מפתחות.‬
‫תצטרך לבדוק איזה מפתח מתאים לאיזה מנעול.‬
‫אלוהים!‬ ‫-אנחנו אוהבים. תודה שבאת, דוריאן!‬
‫בואי.‬ ‫-תודה רבה לכם.‬
‫להתראות.‬ ‫-תודה, דוריאן.‬
‫- עין קווירית -‬
‫- היום הראשון -‬
‫- "חיי תמיד היו המוזיקה שלי… -‬
‫- "אך המוזיקה אינה שווה דבר‬ ‫אם אי אפשר להעביר אותה לציבור." -‬
‫- לואי ארמסטרונג -‬
‫כרגע נכנסנו לרובע הצרפתי.‬ ‫אתם מוכנים לראות את דורין?‬
‫כן!‬
‫גם אני.‬ ‫-אני מוכן לשמוע את דורין.‬
‫"בחוץ, מקדימה, במשך כל הלילה‬
‫"אני מכבסת, מבשלת ומשלמת דמי שכירות‬
‫"כי אני יודעת שעשיתי לו עוול…"‬
‫אני שומע את המוזיקה. הנה היא!‬ ‫-הנה היא!‬
‫טוב, בואו נעשה את זה.‬ ‫-אתם מסוגלים לדמיין את זה?‬
‫אוי, יורד גשם.‬
‫שלום, דורין!‬ ‫-שלום!‬
‫מה קורה? חי נפשי!‬
‫זאת ממש הפתעה!‬ ‫-שלום, יפהפייה!‬
‫שלום! חי נפשי…‬ ‫-שלום, מותק.‬
‫אלוהים!‬
‫טובה!‬ ‫-חי נפשי! מה קורה כאן?‬
‫איזה מדהים!‬ ‫-אלוהים!‬
‫זה פשוט תנ"כי.‬
‫ברור למה קוראים לה "מלכת הקלרנית".‬
‫לאחר דקה אחת בנוכחותה של דורין,‬ ‫אתה יודע שאתה שומע את אחת הטובות ביותר.‬
‫היא בדיוק מה שרוצים‬ ‫לשמוע כשמגיעים לניו אורלינס.‬
‫זה כל כך מדהים!‬
‫את מדהימה!‬
‫כן! תנו לה את הכסף שלכם,‬ ‫אנשים. זה היה כל כך טוב!‬
‫זה ממש מגניב!‬
‫אז אתה לורנס? אלוהים, אתה כל כך חמוד!‬
‫שלום.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫אפשר לגנוב אותך? תבואי איתנו?‬ ‫-אני יודע שיורד גשם.‬
‫בואי אליי. זאת לא תחרות החולצה הרטובה.‬
‫אהבתי.‬ ‫-לורנס, אתה תעמוד על המשמר.‬
‫זה לא שווה שום דבר בלעדיה.‬ ‫-רק טפטוף קל.‬
‫כבר הייתה לנו הרפתקה איתך, מותק!‬ ‫-לגמרי.‬
‫חי נפשי. זה ממש מגניב.‬
‫באמת?‬
‫כן, באמת.‬
‫כשאתם רוצים לנגן ברחוב,‬ ‫יש אנשים שתופסים מקום‬
‫ואומרים, "אל תתקרבו, זה המקום שלי"?‬
‫כן. בעבר היינו צריכים לישון ברחוב.‬ ‫היינו יוצאים לרחוב בחמישי בלילה‬
‫ולא עוזבים לפני ראשון בערב.‬
‫כדי לתפוס מקום ברחוב.‬ ‫-כן. תודה לאל, זאת נחלת העבר.‬
‫ניסינו לנגן בפינה הזאת,‬ ‫אבל הבעלים של החנות הזאת‬
‫לא אהבו אותנו ולא רצו מוזיקה כלל.‬
‫תפתחי את החלון ותגידי, "טעות קשה. ענקית".‬
‫אהבתי.‬
‫אהבתי את הסרט.‬ ‫-נכון?‬
‫ג'וליה רוברטס.‬ ‫-מי לא אהב?‬
‫אנשים נוטים לא לכבד‬ ‫מוזיקאי רחוב, ואנשים מנסים להציל אותך.‬
‫אלוהים, האנשים שניסו להציל אותנו.‬
‫פשוט ואו.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, תאמין לי.‬
‫אפשר לדבר על כמה שהשכונה שלך חמודה?‬
‫השכונה שלך מקסימה.‬ ‫-איזה דבר.‬
‫כשידענו שנקנה את הבית,‬ ‫הבאתי את אימי והיא אמרה…‬
‫- הארווי, לואיזיאנה -‬
‫זה יפה.‬ ‫-"זאת שכונה טובה.‬
‫"יש שחורים שגרים בשכונה הזאת?"‬
‫עכשיו כן.‬ ‫-עכשיו כן! זה בדיוק מה שאמרתי.‬
‫בדיוק!‬ ‫-והיא אמרה, "הו!"‬
‫איזה בית מקסים.‬ ‫-נכון?‬
‫תודה.‬
‫שלום, יפהפייה.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-טוב לראות אתכם שוב!‬
‫השיער שלך, דוריאן. מותק!‬
‫הוא מהמם.‬ ‫-אלוהים!‬
‫אז פגשתם אותה!‬
‫למה אני מריח וניל וקרמל?‬
‫למשהו יש ריח טוב.‬ ‫-חכו כאן.‬
‫יש ריח של שוקולד ווניל,‬ ‫ואני לא בטוח מה עוד,‬
‫אבל מישהו אופה משהו.‬ ‫-אם אלה ממתקים, אנחנו נצא מדעתנו!‬
‫כולם אוהבים בראוניז?‬ ‫-נראה לך שאנחנו מפלצות?‬
‫יש בראוניז?‬
‫אלוהים!‬
‫אל תעשי את זה!‬
‫איך את מעזה?‬
‫אותיות "אי" חומות (נשמע "בראוניז").‬
‫למה את מתגרה בנו ככה?‬
‫עשיתי את זה למישהו אתמול.‬
‫הרגשתי ממש לא נעים,‬
‫אז הכנתי בראוניז.‬
‫אז יש בראוניז?‬ ‫-לעניין דברים מופלאים…‬
‫אז זאת…‬ ‫-אלוהים!‬
‫גבינת שמנת.‬
‫תיכנסו לפה של אימא. ישר לבטן שלי.‬
‫לחיים, טאני.‬
‫הם ממש טעימים, נכון?‬
‫כשהוא עושה טוורקינג,‬ ‫יודעים שהוא מאושר. תעשה טוורקינג!‬
‫אני עוגיפלצת. אני עוגיפלצת הקווירי.‬
‫אלוהים!‬
‫תראו אותך.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫מותק!‬ ‫-זאת…‬
‫תראי את הציור המדהים הזה שלך.‬
‫יש היסטוריה ומוזיקה בכל פינה בבית הזה.‬
‫אני מרגיש שמוזיקה היא דבר‬ ‫שממש מאחד בין אנשים, נכון?‬
‫- אנטוני, אוכל ויין -‬
‫לאוכל יש כוח דומה.‬
‫כן. זה נכון.‬ ‫-ואני מרגיש שאת כמוני, בעלת חלומות.‬
‫יש לך המון דברים שאת רוצה לעשות,‬ ‫אבל אני רוצה להתמקד במשהו ממש חשוב‬
‫שאת רוצה ליצור.‬ ‫-כן, שמלהיב אותי.‬
‫על מה את חושבת כשאת חולמת על חנות הממתקים?‬
‫טוב, הגרסה הראשונה הייתה…‬
‫הפנים שלך מוארים כבר עכשיו.‬ ‫-כן.‬
‫כי בחנות הממתקים למדתי איך לאפות,‬
‫ואימא שלי פשוט חשבה על מה שהילדים ירצו,‬
‫וגם אני רוצה לקלוע לטעמם.‬ ‫-ברור.‬
‫ואני רוצה להרחיק לכת קצת יותר,‬
‫עם מאפים ייחודיים, כמו מאפים מבצק עלים.‬
‫ראיתי שאם לוקחים מהמקרר כל דבר‬ ‫ושמים את זה בתוך מאפה מבצק עלים…‬
‫זה מה שנהדר במאפים האלה!‬ ‫הם יכולים להיות מתוקים, פיקנטיים או שניהם.‬
‫אין שום דבר שאין לו טעם…‬ ‫טוב, אולי לא שום דבר, אבל חי נפשי…‬
‫עדיין לא פיענחנו את פרופיל הטעמים הזה,‬
‫אבל אני אומרת לך,‬ ‫באמונה, כשאני אפענח אותו…‬
‫לדעתי זה משהו שנוכל‬ ‫ליהנות ממנו מאוד בשבוע הזה.‬
‫מגניב.‬
‫מה יש כאן למטה?‬
‫דורין, שנלך לבדוק את הארון שלך?‬
‫הכול אצלי כבר ארוז, כי אנחנו תמיד‬ ‫באים מאיפשהו, או הולכים לאנשהו.‬
‫איפה המזוודה הזאת?‬
‫חי נפשי.‬
‫כן.‬ ‫-הכול אצלך באמת ארוז.‬
‫אני אעזור לך.‬ ‫-תודה, אדוני.‬
‫לפני שתשבי, את מחלטרת בתור אם בית?‬
‫- טאן, אופנה -‬
‫לא.‬ ‫-אז למה יש כל כך הרבה מפתחות?‬
‫אני יודעת.‬ ‫-כמה צרורות יש עלייך?‬
‫הם בנפרד, כי חריץ המפתח‬ ‫של המכונית לא מסתדר עם המשקל הזה.‬
‫תעברי עליהם בשבילי.‬ ‫-טוב, אלה של הבית מבחוץ,‬
‫אלה של הבית מבפנים,‬
‫יש מפתחות של חנות הממתקים,‬ ‫של מנעולי תלייה שמשמשים אותנו בעבודה…‬
‫כן.‬ ‫-זה הרבה. שבי, דורין.‬
‫בסדר.‬
‫ז'קט ג'ינס. אני די אוהב ז'קטים מג'ינס.‬
‫החולצה הזאת זקנה‬ ‫יותר מדוריאן ואני פשוט מתה עליה.‬
‫זאת זירת פשע.‬
‫לא.‬
‫דורין היא נועזת,‬ ‫כיפית, מלאת חיים, אנרגטית…‬
‫לא.‬
‫הבגדים האלה…‬
‫ה"לא" הכי חזק שאמרתי כבר הרבה זמן.‬ ‫-אלוהים!‬
‫הם פשוט זוועה.‬
‫ממש לא.‬
‫את יצאת מדעתך?‬
‫זה לא בסדר.‬
‫את מרגישה טוב בזה?‬
‫תראה, אפילו אם אנשים באים ואומרים,‬
‫"תראו איך היא לבושה",‬
‫כשאני מתחילה לנגן הם אומרים,‬ ‫"חי נפשי", אז זה בסדר מצידי.‬
‫אבל לא היית רוצה להיראות טוב?‬ ‫-תשמע…‬
‫יש נשים כבדות יותר, בטלוויזיה כזה…‬
‫כן.‬ ‫-ואני חושבת, "ואו".‬
‫אבל אני לא יכולה לעשות את זה, אתה מבין?‬ ‫-למה את לא יכולה?‬
‫את יכולה להיראות נהדר.‬ ‫אני רוצה להראות לך כמה קל זה יכול להיות.‬
‫אלוהים, זה ממש…‬
‫תודה.‬
‫שאני אמות.‬
‫אלוהים. בסדר. ספרי לי הכול.‬
‫מהי שגרת הטיפוח שלך?‬ ‫-אני שוטפת פנים, מצחצחת שיניים ו…‬
‫- ג'ונתן, יופי -‬
‫כן, בסדר.‬ ‫-וזה מספיק לי.‬
‫ואת מוכנה ליומך.‬
‫כשאני מסדרת את השיער,‬ ‫הוא מחזיק מעמד הרבה זמן.‬
‫כן.‬ ‫-אז אני לא צריכה לדאוג בגללו.‬
‫אז זאת ההשראה לצמות הקלועות?‬
‫כי זה לא מצריך הרבה מאמץ, זה נראה שיקי…‬
‫כן, זה נוח, ללא ספק. ואני לא ממש מתאפרת,‬
‫אבל כשדוריאן מאפרת אותי…‬ ‫-תראי את הפנים שלך.‬
‫הפנים שלך מהממות.‬
‫בפעם הראשונה שהיא שמה לי ריסים,‬
‫אמרתי, "איזה דבר!"‬ ‫-העיניים האלו!‬
‫פשוט הרגשתי כמו מלכה.‬
‫אני אוהב להרגיש כמו מלכה.‬ ‫-איזה דבר…‬
‫היית רוצה את הזוהר הזה בחיי היומיום שלך?‬ ‫היית רוצה ללמוד איך עושים את זה?‬
‫לגמרי.‬
‫שלום, יפהפייה.‬
‫שלום, חתיך.‬
‫- קראמו, תרבות -‬
‫כשאני מסתכל עלייך,‬ ‫אני רואה רק כישרון צרוף.‬
‫באמת?‬
‫מהי ההרגשה לדעת שאת חיה חיים‬ ‫שבהם את משמחת כל כך הרבה אנשים?‬
‫תראה…‬
‫תודה שגילית לי את זה.‬
‫אבל זה נכון!‬ ‫-זה מגניב.‬
‫זה נכון!‬ ‫-תראה…‬
‫כשנסענו לכאן,‬
‫אמרת שאנשים רבים מנסים‬ ‫להציל אותך, כי את אמנית רחוב.‬
‫כן. נכון.‬
‫כשאנשים לא מכירים אותך, הם מניחים דברים.‬
‫כן.‬ ‫-אתה יודע, הם אומרים,‬
‫"הם ברחוב, אז בטח יש להם‬ ‫בעיות עם סמים, או אלכוהול".‬
‫הרבה זמן כבר לא נותנים לנו‬ ‫להופיע במועדונים ממש טובים וכל זה.‬
‫אלה ששוכרים האמנים שם‬ ‫לא רואים את המורשת שיצרתם.‬
‫זאת בעיה, אבל אתה יודע,‬ ‫אנחנו פשוט עושים מה שאנחנו אוהבים לעשות.‬
‫כן. לפעמים את מרגישה שחוקה ועייפה?‬
‫כן, בהחלט. אתה יודע, פעם אהבתי נסיעות,‬ ‫אבל עכשיו, ההליכה ברגל בנמלי התעופה…‬
‫אלה מקומות ענקיים!‬
‫נכון?‬ ‫-ממש ענקיים.‬
‫חי נפשי.‬ ‫-את לא צריכה לספר לי.‬
‫כשהגעתי לגיל 41 אמרתי,‬ ‫"בחורה, מה קורה לברכיים האלו?‬
‫"מה קורה?"‬ ‫-41? אלי הטוב.‬
‫נכון, אני תינוק, אני מכיר בזה,‬ ‫אבל גם אני מתחיל להרגיש את ההשפעה.‬
‫אני מרגיש אותה.‬ ‫-כן.‬
‫העיניים שלי השתנו בגיל 41.‬
‫אז אמרתי, "הנה זה בא. אנחנו בשלב הזה".‬ ‫-"בשלב הזה."‬
‫שיט.‬ ‫-"בשלב הזה."‬
‫לא אגיד שהכול מתדרדר מאז, אבל…‬
‫לא, את בעלייה.‬ ‫-זה הולך ומחריף.‬
‫איך את מרגישה מבחינה רגשית?‬
‫אפילו כשאני בלחץ עצום, אני לא מתלוננת,‬
‫כי מוטב להיות בלחץ,‬ ‫אתה יודע, שיהיה לך המון לעשות,‬
‫מאשר שלא יהיה לך מה לעשות.‬ ‫אז אני בסדר. אני רק צריכה לעמוד בקצב.‬
‫את פורחת במה שאת אוהבת.‬ ‫-זו דרך טובה לומר זאת.‬
‫כן, זה טוב.‬
‫אנט, הגעת לשלושה‬ ‫האחרונים שלך. קדימה, אתה מסוגל!‬
‫שלום.‬ ‫-שלום, גברת.‬
‫כמעט סיימת!‬
‫סליחה שהכנסתי את האצבעות שלי לפה שלך!‬
‫הבת היפה שלך נתנה לי כמה תמונות.‬
‫- בובי, עיצוב -‬
‫זאת אימא שלך?‬ ‫-זאת אימא שלי.‬
‫זאת אנה מיי.‬ ‫-כן.‬
‫כן, זאת הבחורה שלי.‬
‫אימא שלי עברה מעבודה בניקוי בתים‬
‫לעסק מצליח משלה שפעל במשך עשרות שנים.‬
‫היא יפהפייה.‬ ‫-כן.‬
‫"חנות הממתקים של דורין."‬
‫אבא שלי עשה שם שיפוצים,‬ ‫הוא הרכיב הכול והציב דלפק,‬
‫וילדים באו,‬
‫ועמדו בתור ועלו למעלה,‬
‫ואימא שלי הייתה ממש נחמדה.‬ ‫אתה יודע, "שלום, מותק. אפשר לעזור לך?"‬
‫וכמה זמן היא פעלה?‬
‫שלושים וחמש שנים.‬ ‫-ואו.‬
‫אז היא הייתה משהו קבוע בשכונה.‬ ‫-כן. זה היה המקום בה"א הידיעה.‬
‫זאת מורשת די מדהימה.‬ ‫-היא באמת מדהימה. נכון.‬
‫אבל לא רציתי‬ ‫שהיא תסתיים, אז קנינו את הבניין.‬
‫באיזו שנה?‬ ‫-ב-2002, נראה לי.‬
‫אז השקעתם בה קצת עבודה במשך השנים?‬
‫לגמרי.‬ ‫-כן.‬
‫לגמרי, וזה ממש חבל, כי כשקתרינה הגיעה…‬
‫מים בגובה מטר. בום.‬
‫אז נאלצנו לפרק הכול.‬ ‫-כן.‬
‫כל כך הרבה דברים השתבשו,‬ ‫בהמון דרכים, במשך זמן רב כל כך.‬
‫את רוצה לגרום לזה לקרות, אבל לא יכולה.‬
‫החיים קורים, ואחרי זמן מה‬ ‫נותרת לך רק ערמה גדולה של חלומות.‬
‫כבר הלכתי לשם והתחלתי לעבוד.‬ ‫-באמת?‬
‫שנלך להעיף מבט?‬ ‫-בסדר. בוא נעשה את זה.‬
‫ילדים!‬ ‫-כן?‬
‫ילדים, אתם מוכנים ללכת לחנות הממתקים?‬
‫כן!‬
‫- טרמיי -‬
‫טרמיי היא השכונה‬ ‫העתיקה ביותר של שחורים חופשיים בכל הארץ.‬
‫כאן הייתה פעם גברת‬ ‫בשם מיס דורותי, שנהגה לשבת במרפסת.‬
‫היא ידעה כל מה שקורה בשכונה.‬
‫אני אוהב את הזקנות‬ ‫שתמיד יודעות מה כולם עושים.‬
‫היא ידעה הכול.‬ ‫-בובי, זה אתה.‬
‫יום אחד זה באמת אהיה אני.‬
‫אצלנו קוראים להן "מסיטות הווילונות".‬
‫את גרת כאן פעם?‬ ‫-בדיוק כאן.‬
‫כאן.‬ ‫-שלום, בית.‬
‫אז זאת חנות הממתקים, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫יש לי גמדים קטנים‬ ‫שעובדים בפנים ועושים דברים.‬
‫מדהים אפילו לשמוע את ההדים,‬ ‫כי לא היו שם הדים קודם לכן.‬
‫כן.‬ ‫-נכון?‬
‫המקום היה שקט במשך הרבה זמן, נכון?‬ ‫-כן, שקט מאוד.‬
‫הייתי רוצה שתיכנסי ותראי את ההתקדמות,‬
‫אבל אסור לך.‬
‫ואני כבר חשבתי, "בואו ניכנס".‬
‫אני מרגישה כאילו‬ ‫שנתת לי אותיות "אי" חומות.‬
‫את מוכנה להתחיל את השבוע הזה?‬ ‫-לגמרי.‬
‫בסדר?‬ ‫-בואו נתחיל!‬
‫- ברוכים הבאים למרכז העיר ניו אורלינס -‬
‫בסוף השבוע הזה, מועצת העיר ניו אורלינס‬
‫תפתיע את דורין ותמנה אותה‬ ‫לשגרירת תרבות של ניו אורלינס,‬
‫ואני רוצה שהיא תרגיש נפלא.‬ ‫אני רוצה שהיא תרגיש מועצמת.‬
‫אני רוצה שהיא תרגיש‬ ‫שזה משהו שלגמרי מגיע לה.‬
‫דורין עוברת הרבה שינויים.‬ ‫הבת שלה עוזבת את הלהקה,‬
‫היא חוששת שלא תוכל‬ ‫להמשיך לנגן ברחובות עוד הרבה…‬
‫זהו רגע שעלול להיות מפחיד קצת בשבילה.‬
‫לדעתי, אם אזכיר לדורין‬ ‫כיצד היא השפיעה על הקהילה‬
‫ואת המורשת שהיא תותיר מאחוריה,‬
‫השינויים האלה יהיו קצת יותר קלים.‬
‫למרות שדורין אוהבת מוזיקה,‬ ‫היא עוברת לפרק חדש בחייה‬
‫ונפלא שהיא החליטה להביט אל עברה‬
‫ושהיא רוצה לחדש‬ ‫את "חנות הממתקים של דורין".‬
‫אני רוצה שהיא תתרגש מהפרק הבא בחייה.‬
‫דורין היא אחת הגדולות ביותר‬ ‫ואני כאן כדי לוודא שכשהיא תזכה להוקרה,‬
‫נוקיר גם את יופייה,‬ ‫כי תראו אותה. היא כל כך חמודה!‬
‫לעיתים קרובות, התוכניות שלך‬ ‫אינן מתרחשות בסדר שאתה רוצה,‬
‫אך השבוע אני ממש מקווה שאוכל לעזור לדורין‬
‫לחזור אל חנות הממתקים של אימה‬ ‫ופשוט להתחיל לתכנן את עתידה באמת.‬
‫- היום השני -‬
‫- "היכן שלא תהיו במסעכם, -‬
‫- "זהו בדיוק המקום‬ ‫שבו אתם צריכים להיות." אופרה וינפרי -‬
‫- "ספורה" -‬
‫ברוכות הבאות ל"ספורה".‬ ‫אנחנו יוצאים למסע קניות!‬
‫אני מתה על "ספורה".‬
‫דוריאן, זה כאילו‬ ‫שחלומות הילדות שלנו מתגשמים.‬
‫נכון.‬
‫ממש מרגש אותי לעזור לדורין.‬
‫תכף אקח את הסל שלי ואשים בו הכול.‬
‫קבלת הפרס הזה היא חוויה של פעם בחיים,‬
‫ואני רוצה להראות לדורין‬ ‫איך לבטא את עצמה בדרכים חדשות ויפות.‬
‫אין לי מושג בכל זה.‬ ‫-העיניים הקטנות שלך עשו כזה…‬
‫אז הגיע הזמן שנדגיש.‬
‫הגיע הזמן שניכנס לפעולה.‬
‫זה יהיה לוהט! אתן לא מוכנות לזה.‬
‫זה קונטור. זה ממש טוב לגוון העור שלנו.‬
‫אם רואים את זה, זה לא הצבע הנכון.‬ ‫-בדיוק.‬
‫זה יפה!‬
‫טוב, אנחנו צריכים שבעה כאלה.‬
‫בסדר. חמוד. את רוצה לבחור שפתון?‬
‫אם הייתי מועמדת לפרס…‬ ‫-כשתהיי מועמדת…‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫אין לנו מקום ל"אם". אנחנו מגשימים מציאות.‬
‫כדאי שיהיה לי משהו ב"שלוף".‬
‫צבעי סגול ופטל הם ממש את.‬
‫לדעתי אנחנו אומרים לנשים בגיל מתקדם‬ ‫שהן אינן יכולות לחגוג את יופיין כמו פעם.‬
‫"אסור לך לשחק בצבעים.‬ ‫אסור לך לעשות דברים בשיער.‬
‫"את חייבת להשתלב."‬ ‫לא! לא חשוב באיזה גיל את.‬
‫את יכולה לחגוג את עצמך איך שאת רוצה.‬
‫מי הבחורה הלוהטת הזאת?‬ ‫-זהו זה, אימא.‬
‫עכשיו נעבור לטיפוח עור.‬
‫זה טונר. עסי אותו‬ ‫לתוך העור שלך כשאת יוצאת מהמקלחת.‬
‫כן.‬ ‫-אלה מותרות.‬
‫אתן מבינות אותי?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים, זה ג'ל עיניים לקמטים. הוא ממש טוב.‬
‫סרום לקמטים, ג'ל לחות‬ ‫ושמן ורדים עם ויטמין סי.‬
‫זה ממש טוב לשתיכן.‬
‫הסדר הוא כזה. אתן מוכנות?‬
‫טונר, ואז סרום, קרם עיניים, קרם לחות, שמן.‬
‫טונר, ואז סרום,‬ ‫ואז קרם עיניים, קרם לחות, שמן.‬
‫בסדר.‬ ‫-טונר, ואז סרום,‬
‫ואז קרם עיניים, קרם לחות, שמן.‬
‫בסדר.‬ ‫-ופשוט…‬
‫תעשו בטן לבטן עם מי שלידכן.‬
‫או מותן למותן, זה עוד יותר טוב.‬
‫הרבה יותר חמוד.‬ ‫-את צריכה עוד סל.‬
‫את אוהבת להיות אם?‬ ‫-חי נפשי…‬
‫כל שלב ושלב בזה היה פשוט מדהים.‬
‫אלוהים, זה משמח אותי כל כך.‬ ‫-לגמרי.‬
‫אני אוהב לעשות קניות, אבל אני לא יכול‬ ‫לעזור לאנשים אם אני לא ממש מבין‬
‫מיהם ומניין הם באים.‬
‫טוב, את גדלת בחנות ממתקים‬
‫ואז הפכת למוזיקאית.‬ ‫-נכון.‬
‫תראה, הייתי חייבת להצליח במוזיקה,‬
‫כי קריירה גדולה המתינה לי.‬ ‫-אנחנו עשינו משהו דומה.‬
‫היה לנו חלק של חנות מכולת,‬
‫חלק של חנות ממתקים…‬
‫ומזה התפרנסנו.‬ ‫-כן.‬
‫והמשפחות שלנו חשבו שבסופו של דבר,‬ ‫אנחנו, הילדים, נמשיך להפעיל את העסק…‬
‫אבל לא עשינו זאת. וגם את לא.‬
‫אבא שלי אמר, "זה בשבילך",‬ ‫ואני אמרתי, "אני לא רוצה את זה".‬
‫כן.‬ ‫-ואני יודעת שזה פגע בו.‬
‫וההתלהבות היא הדבר‬ ‫שנתן לי את הכוח לעשות את זה.‬
‫כן.‬ ‫-תראה, הייתי טובה בקלרנית.‬
‫כבר מן ההתחלה הייתי טובה יותר מהממוצע,‬
‫ולפני כן לא הייתי‬ ‫טובה יותר מהממוצע אף פעם.‬
‫לא אמרתי שאני לא רוצה אותה כלל.‬
‫אמרתי רק שאני רוצה לעשות מה שמתאים לי‬
‫ושאפעיל אותה אחר כך.‬
‫ואז קיבלתי את הבשורה בקשר לאבא שלי.‬
‫כן, אבא שלי מת.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-כן.‬
‫אז אימא שלך המשיכה להפעיל את חנות הממתקים?‬
‫עד שחלתה בדמנציה.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫זה טירוף.‬
‫אתה יודע? אני מניחה שהסיבה‬ ‫שאני זוכרת את השיחה הזאת עם אבא שלי,‬
‫"זה בשבילך", אתה יודע,‬ ‫ו"אני לא רוצה את זה",‬
‫היא כי, אתה יודע…‬ ‫"איך העזת לפגוע ברגשותיו של אבא שלך?"‬
‫זאת הסיבה שחשוב לך‬ ‫לנסות לשפץ את חנות הממתקים?‬
‫כאות כבוד להורייך?‬
‫הם עבדו כל כך קשה…‬ ‫-כן.‬
‫ועשו כל כך הרבה, והחלומות שלהם התגשמו,‬
‫והם רצו בזה בשבילי, ואני בחרתי בקלרנית.‬
‫כן.‬
‫אני מבין מדוע יש לה רגשות אשמה,‬
‫אבל אני שונא את זה‬ ‫שהיא מענה את עצמה גם לאחר עשרות שנים.‬
‫בשלב זה בחייה,‬
‫ברור שהיא מוכנה לבנות את המורשת שלהם מחדש‬
‫ואני רוצה שהיא תרגיש ראויה לכל זה,‬
‫וחלק מזה הוא לוק שגורם לך להרגיש כך.‬
‫את מוכנה?‬
‫כן.‬ ‫-אני פותח את הווילון.‬
‫בואי איתי.‬
‫בסדר.‬
‫קודם היית רק כדור של אריג,‬
‫ולא היה לי מושג איך את נראית מתחתיו,‬
‫אבל זה נותן לך‬ ‫את הפרופורציות האמיתיות של גופך.‬
‫יש לך מותניים. יש לך גו.‬
‫יש לך רגל. ועכשיו אנחנו משוויצים בהם.‬
‫אבל החולצה הקצרה היא בעיה.‬
‫תסבירי לי. כשאת מנגנת בקלרנית,‬
‫את מרימה אותה למעלה ואז יראו לך קצת בטן.‬
‫נכון, ויראו גם אחרי שאוריד אותה.‬ ‫-נכון.‬
‫היא תישאר מורמת. בסדר.‬
‫אז מבחינתך יש צורך בחולצה ארוכה יותר,‬
‫כדי לוודא שהכול יהיה מכוסה.‬ ‫-כן.‬
‫אבל הנעליים…‬
‫כל עוד אני לא זזה? כן!‬
‫בסדר. אם את צריכה‬ ‫נעליים שטוחות, שיהיו שטוחות.‬
‫כן.‬ ‫-בואי נרד לרגע מהנגינה בקלרנית.‬
‫את מרגישה טוב איתם?‬
‫כן. אני נראית כמו האנשים בטלוויזיה.‬ ‫-את באמת נראית יפה.‬
‫תודה.‬ ‫-זה נכון!‬
‫העובדה שהיא אומרת שאלה בגדים‬
‫של נשים מהסוג שהיא מעריצה?‬
‫זהו זה! קלענו למטרה.‬
‫היא נראית יפהפייה.‬
‫היא מושכת תשומת לב.‬
‫הוליווד.‬
‫הוליווד…‬
‫את נראית כמו האישה המגניבה,‬ ‫רבת העוצמה והיצירתית שאת.‬
‫מי ידע?‬
‫- היום השלישי -‬
‫- "למדתי שלהתפרנס -‬
‫- "אין פירושו לחיות." מאיה אנג'לו -‬
‫היא עדיין לא נראית ממש שונה מבחוץ, נכון?‬
‫אתה יודע, נכנסנו להרבה חורבות‬ ‫במשך השנים ב"עין קווירית", אבל…‬
‫זאת חורבה ממש רצינית.‬
‫רציתי להביא לכאן את לורנס,‬
‫כי אני צריך לעבור‬ ‫את מבחן הבעל ולוודא שאני בכיוון הנכון.‬
‫אני אוהב את כל זה.‬ ‫-נכון? זה ממש פתוח.‬
‫זאת טאיקה.‬ ‫-שלום.‬
‫היא מצאה הרבה תמונות נהדרות שנתלה כאן.‬
‫יש בשכונה הזאת המון אנשים‬
‫שזוכרים את המקום הזה ואת מיס אנה מיי.‬
‫הם זוכרים שבאו לכאן בילדותם, כמוני.‬
‫מאז שדוריאן נתנה לי את המפתחות,‬ ‫הוצאנו מכאן המון עובש והריסות מההוריקן,‬
‫אך עדיין נותרה עבודה רבה‬ ‫לפני שחנות הממתקים תוכל להיפתח.‬
‫אבל רציתי להכין את המקום,‬ ‫כך שדורין תוכל לזכור את העבר,‬
‫אבל גם להתחיל לדמיין את הפתיחה מחדש‬ ‫של חנות הממתקים בשביל דורות העתיד.‬
‫הרבה עבודה נעשתה כבר.‬ ‫-נכון?‬
‫היא קיבלה חיים חדשים.‬ ‫-היא תהיה מדהימה.‬
‫אני יודע שאימא שלה מחייכת בגן עדן‬
‫בידיעה שעובדים על המקום הזה. אני ממש שמח.‬
‫שוחחתי עם אימא שלך לפני כמה ימים.‬
‫דיברנו על מה שהיא תרצה בחנות הממתקים.‬
‫הפנים שלה היו מוארות‬ ‫כשדיברה על הרעיון של מאפים מבצק עלים.‬
‫כן.‬ ‫-זה ריגש אפילו אותי.‬
‫מאפה מבצק עלים הוא כמו לוח חלק.‬
‫הוא יכול להיות מתוק,‬ ‫או מלוח, אפשר להכניס לתוכו כל דבר‬
‫ואנחנו נעשה ניסויים.‬ ‫אני אלמד אתכן כמה צורות וגדלים,‬
‫אבל חשבתי שאולי נעשה את זה ביחד.‬ ‫-מדהים.‬
‫יופי! בסדר.‬
‫דוריאן ממש רוצה‬ ‫לעודד את אימה בפרק הזה, שהוא הבא בחייה,‬
‫כדי לוודא שהיא בסדר.‬
‫ראשית, שנק קלסי.‬
‫אני רוצה להראות דרכים שונות‬ ‫לחתוך מאפים מבצק עלים.‬
‫זה נקרא מאפה קלוע.‬
‫מפתלים אותם זה סביב זה‬ ‫ואז מתקבלת צמה יפהפייה.‬
‫יש לנו משימה.‬
‫וגם שבשבת.‬
‫משימה של מאפים מבצק עלים.‬
‫ברבים.‬
‫נקרוץ עיגול קטן‬ ‫שאותו אפשר למלא אותו בכל מה שתרצו.‬
‫טוב, בואו נתחיל.‬ ‫-מה את מכינה?‬
‫את הדבר הכי מסובך.‬
‫את מתחילה במסובכים?‬ ‫-כן.‬
‫זה לא מפתיע אותי, משום מה.‬
‫דוריאן, איך את מרגישה‬ ‫בקשר להתחדשותה של חנות הממתקים?‬
‫אני מתרגשת ממה שהיא הולכת לעשות בה‬ ‫וממה שנעבוד עליו במשך כל הלילה.‬
‫"אנחנו"? את תעזרי?‬
‫כן. תמיד כיף לבשל איתה.‬
‫אנחנו החברות הכי טובות, אז זה תמיד בילוי.‬
‫זה דבר ממש מתוק לומר על אימא שלך.‬
‫כן, אנחנו חברות.‬ ‫-זאת החברה שלי.‬
‫אתן אוהבות זו את זו ומחבבות זו את זו.‬
‫מאוד.‬ ‫-כן, זה נכון.‬
‫תראי!‬ ‫-זה יפהפה.‬
‫זה באמת יפהפה.‬
‫אוי, תפסיקו כבר.‬ ‫-עכשיו נמרח על זה ביצה.‬
‫מוזר למרוח על זה ביצה לא מבושלת.‬ ‫-כן, לכן אני כזה…‬
‫זה ייראה הגיוני אחרי האפייה.‬
‫הסוכר נצמד לביצה היטב.‬
‫אהבתי.‬
‫כשראיתי את זה אמרתי, "שמיר טרי, על זה?‬
‫"חי נפשי."‬
‫זה פיקחי מאוד.‬
‫לפעמים כדאי לקרוא ספר בישול‬ ‫ולהכין את המתכון שלב אחר שלב…‬
‫נראה לי שאשים פטל וקצפת.‬
‫אבל בימים אחרים אתה רוצה לשחק, ליהנות,‬
‫להיות יצירתי, לראות מה יצליח לך.‬
‫אתה רוצה לעשות את זה ברוח הג'אז.‬
‫אני מכניס את שלי לתנור.‬
‫התנור הוא ב-200 מעלות.‬ ‫אחרי 15-17 דקות, הם יהיו מוכנים.‬
‫אני פשוט נדהם מזה שאתן גרות ביחד,‬
‫עובדות ביחד…‬
‫כך זה היה בשבילך כשגדלת, דורין?‬
‫בהחלט הייתי ילדה של אימא.‬ ‫-באמת?‬
‫אני עדיין ילדה של אימא.‬ ‫-זה נכון.‬
‫אם מביטים לאחור, וכשאני מביטה לאחור…‬
‫גדלתי מאחורי חנות הממתקים, אתה יודע?‬
‫אז "חנות הממתקים של דורין"‬ ‫ממש גדושה בזיכרונות.‬
‫כן.‬ ‫-אימא שלי הייתה בחנות במשך רוב הזמן,‬
‫והכנתי דברים בחנות הממתקים‬ ‫עוד לפני שהתחלתי לנגן.‬
‫לכן זה היה נהדר.‬ ‫היה פשוט נפלא רק להיות איתה.‬
‫כן.‬ ‫-לגמרי.‬
‫חנות הממתקים הזאת‬ ‫הביאה המון רגעי אושר לדורין ולאימה,‬
‫וכעת, כשהיא חושבת על הפרק הבא בחייה,‬
‫היא הרבה יותר מאשר רק עסק.‬
‫מדובר במורשת של משפחתה‬
‫והיא רוצה לכבד אותה. זה ממש יפהפה.‬
‫הם כל כך מוזהבים ויפים!‬ ‫קשה לי לחכות עד תראו אותם!‬
‫הפחדת אותי!‬ ‫-לא, אני פשוט מתרגש.‬
‫הנה, העלמה. בשבילך.‬
‫זה פשוט יפהפה.‬
‫מה יש עליהם? רק ביצה?‬ ‫-ואז שמתי קצת סוכר דמררה,‬
‫כי אני אוהב שהסוכר מתפצח כשנותנים ביס,‬
‫מאחר שהמאפה עצמו‬ ‫הוא רק חמאתי. הוא ממש ניטרלי.‬
‫כל כך יפה.‬
‫אהבת את השבשבת?‬
‫כן.‬ ‫-כן, השבשבות הן ממש פוטוגניות.‬
‫מהממות.‬ ‫-אני אשלח לך את התמונה הזאת.‬
‫נהדר.‬ ‫-זה יפהפה.‬
‫מטבח הניסוי הקטן שלנו!‬ ‫-כן. אני אומרת לך…‬
‫אני רוצה להתחיל בטעם פיקנטי.‬ ‫-כן.‬
‫שאני אמות. בחיים לא הייתי‬ ‫חושב על שמיר, אבל זה גאוני.‬
‫איזה דבר.‬
‫כן.‬ ‫-השמיר הזה…‬
‫בזה יש שינקן וגבינה.‬
‫שנעשה "לחיים"?‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫את זה הכי אהבתי.‬
‫זה ממש טעים.‬ ‫-יש הסכמה?‬
‫אהבתי.‬ ‫-ואפשר להכין מאפים קלועים גדולים‬
‫ופשוט לחתוך אותם.‬ ‫-כן, ב-100 אחוזים.‬
‫טוב, יש לנו פיקנטי. מה עם המתוק?‬
‫תות שדה ואוכמניות.‬
‫יש לי הרגשה שהם יהיו ממש מהנים.‬
‫פטל וקצפת. זה מה שזה היה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אהבתי, אבל אני מעדיף‬ ‫את זה עם גבינת השמנת ואבקת הסוכר,‬
‫כי אנחנו משתמשים‬ ‫בפירות טריים. אחרת זה קצת יותר מדי…‬
‫חסר טעם.‬ ‫-חסר טעם.‬
‫באיזו צורה נעשה אותם? שבשבת?‬
‫כן, אהבתי.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו נעשה שבשבת קלסית,‬
‫גבינת שמנת, אבקת סוכר, נגיעה של וניל,‬
‫ואז נרכך קצת פטל.‬ ‫-כן.‬
‫וזה הכול!‬ ‫-זהו זה.‬
‫- היום הרביעי -‬
‫- "מוזיקה משתנה, -‬
‫- "ואני אשתנה ביחד איתה." אריתה פרנקלין -‬
‫כן, דורין! אלוהים.‬
‫טוב, תיכנסי.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫- סטודיו לשיער -‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫שלום, אקישה.‬ ‫-שלום.‬
‫מה שלומך, מותק?‬ ‫-מה שלומכם?‬
‫זאת דורין היפהפייה.‬ ‫-שלום, גברת דורין.‬
‫שבי, מותק. יופי.‬
‫אפשר לגעת בשיער שלך?‬ ‫-ברור.‬
‫יופי.‬ ‫-ברור.‬
‫יש לך צמות קלועות כבר…‬
‫שלושים ושבע שנים כזה.‬
‫זה קצת יותר זמן מכפי שחשבתי.‬ ‫יהיה לנו כיף לנסות משהו שונה קצת.‬
‫אנחנו צריכים לעשות לך תספורת מעשית וקלה.‬
‫הוא נהיה דליל בקצוות.‬ ‫-אסור לדבר על זה.‬
‫הזקיקים לא אוהבים קשקושים כאלה.‬
‫הבנתי אותך.‬ ‫-מצבם ממש טוב.‬
‫מישהי יפה שאני מכיר ומשוגע עליה‬
‫דרשה מהזקיקים האלה הרבה‬ ‫אחרי שהשאירה אותם קלועים ללא הפסקה‬
‫מאז ממשל רייגן, אז אני פשוט רוצה לומר‬
‫שעדיין יש זקיקים‬ ‫כאן למעלה. אפשר לגדל מחדש.‬
‫בעיטה!‬
‫בסדר.‬ ‫-בעיטה!‬
‫גם אני יכולה לעשות את זה,‬ ‫אבל קודם תזמין אמבולנס.‬
‫לא!‬
‫בשביל דורין, צמות קלועות‬ ‫הן לגמרי עניין של נוחות,‬
‫והן נראות עליה יפה.‬
‫אני רוצה רק להראות לה‬ ‫כמה דרכים יפות וקלות לעצב את השיער שלה.‬
‫אני רוצה לתת לשיער שלי לנוח.‬ ‫-כדאי מאוד.‬
‫אני פשוט אוהבת את המראה הזה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אם לא תיתני לו לנוח,‬ ‫הוא לא יחדש את עצמו לעולם.‬
‫אנחנו ניתן לשיער שלה לנשום, לעשות הפסקה,‬
‫אבל גם נשאיר אותו‬ ‫כך שהיא תוכל לחזור לצמות הקלועות.‬
‫כן, דורין.‬
‫ניתן לו לנשום. ויהי אור.‬
‫הזקיקים אומרים, "הללויה!‬
‫"הללויה."‬
‫נראה לי שדורין חשה מייד בהקלה,‬
‫וגם בקלילות, רק מכך שפרמנו את הצמות‬
‫וחפפנו לה את השיער.‬
‫זה אדיר! חי נפשי.‬
‫מדהים עד כמה השיער שלך יפה.‬
‫אני יודעת. מה קורה כאן? איזה מגניב.‬
‫איזו הופעה שלך הכי אהבת?‬
‫היינו בבוגוטה שבקולומביה,‬
‫והשתתפנו במצעד,‬
‫ותחילתו של המצעד הייתה על ראש הר,‬
‫ופשוט גלשנו כל הדרך למטה.‬
‫אבל כשהגענו לאמצע‬ ‫היו אנשים בכל מקום שיכולתי לראות.‬
‫לא ידעתי ספרדית,‬
‫ולא רבים מהם ידעו אנגלית.‬
‫יש שיר של מרדי גרא,‬ ‫שהולך בצורה של שאלות ותשובות,‬
‫ואמרתי, "בואו נשמע איך אתם שרים".‬
‫ואף פעם לא ראיתי כל כך הרבה אנשים…‬ ‫-אלוהים!‬
‫זו הייתה שפה אוניברסלית!‬ ‫-כן, זה היה מדהים.‬
‫אלוהים, זה כל כך מגניב.‬
‫דורין פשוט מדהימה.‬
‫איך שהיא בהופעות,‬
‫איך שהיא הופכת למוזיקה שהיא מנגנת…‬
‫היא ראויה להוקרה,‬
‫ואני כל כך מתרגש‬ ‫מכך שהקהילה שלה תעניק לה כבוד.‬
‫אני רוצה שתתכונני, כי את נראית ממש טוב.‬
‫את נראית עשר.‬
‫אז תמשיכי לאהוב את בעלך‬ ‫גם לאחר מכן, את מבינה?‬
‫בסדר? אל תתחילי עם אחרים‬ ‫לאחר מכן, טוב? מוכנה? שלוש, שתיים, אחת.‬
‫אהבתי.‬
‫מהמם, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫והוא קליל.‬
‫יש תחושה של קלילות, נכון?‬ ‫-התחושה היא ממש… כן.‬
‫את רוצה לקום ולהסתכל עליו?‬
‫אלוהים, כמה הוא יפה כשאת קמה והוא זז.‬
‫מי אנחנו?‬
‫זה ממש מגניב.‬
‫נכון? את מרגישה את הרוח בשערך.‬ ‫-נכון.‬
‫אפשר לקבל חיבוק גדול? היה ממש כיף.‬
‫- היום החמישי -‬
‫- "המורשת שלי היא שהמשכתי בדרכי… -‬
‫- "כי האמנתי במשהו בתוכי." טינה טרנר -‬
‫- ארמסטרונג -‬
‫כולם! אנחנו כאן!‬
‫שלום!‬ ‫-שלום! בוא, בובי.‬
‫טוב, אני בא.‬
‫את נראית ממש חמוד!‬ ‫-שלום!‬
‫אלוהים, יש לך שיער!‬
‫יפהפה.‬ ‫-כן, יש לי המון שיער.‬
‫שלום, מותק.‬
‫ועכשיו גיליתי אותו, בזכות מישהו.‬
‫איך היה השבוע שלך?‬ ‫-מלא בתחושת אשמה.‬
‫כל תשומת הלב, זה שלא ממש עבדתי…‬
‫קשה לי להתחבר לזה.‬ ‫אני מת על תשומת לב. את לא?‬
‫לא אמרתי שלא אוכל להתרגל לזה.‬ ‫-אדיר!‬
‫לא אמרתי שרציתי שזה ייפסק.‬
‫כן.‬ ‫-זה מגיע לך.‬
‫לא ממש סיימנו, כי תכננו לך עוד דברים.‬
‫בוא נכין אותה לקלוז-אפ שלה, מר דה-מיל.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫תשמעו מה העניין.‬
‫לדורין אין מושג על הטקס לכבודה היום.‬
‫היא חושבת שאנחנו הולכים רק לחנות הממתקים.‬
‫לעזאזל, לא ידעתי שנעמי קמפבל‬ ‫נמצאת פה. חשבתי ששמה הוא דורין.‬
‫אנחנו ממש מתרגשים מכך‬ ‫שדורין הולכת להיכנס לחדר שמלא באנשים‬
‫שרוצים להוקיר אותה ואת המוזיקה שלה.‬ ‫מגיע לה להיראות ולהרגיש מדהימה.‬
‫תעצרי ותאכלי חטיף, מותק, כי לא כדאי‬ ‫שרמת הסוכר שלך תהיה נמוכה כשתראי את זה.‬
‫איך שאת נראית…‬
‫בסדר. שנדבר על הבגדים עכשיו?‬
‫הרבה צבעים.‬ ‫-כן. הבאנו לך הרבה שמלות.‬
‫אני יודע שאת לא לובשת שמלות, בדרך כלל,‬
‫אבל זאת דרך ממש קלה‬ ‫לבחור תלבושת בלי שיהיה צורך לחשוב על כך.‬
‫מגניב.‬ ‫-הלוק כבר מוכן.‬
‫נותר רק למצוא נעליים תואמות.‬
‫ואו.‬
‫זאת המילה של כל השבוע הזה. "ואו."‬
‫זאת דרך ממש שונה לראות…‬
‫אותי.‬
‫הערב אשים לך חגורה,‬ ‫כדי להדגיש את הגזרה הזאת.‬
‫ובטח שמת לב שנתתי לך שטוחות.‬
‫כן.‬ ‫-אני רוצה שיהיה לך נוח.‬
‫גבר שמקשיב.‬
‫טוב, אתם מוכנים?‬ ‫-כן.‬
‫דורין היפהפייה, תצטרפי אליי, בבקשה?‬
‫אלוהים. אני מתרגש.‬
‫היא נראית מהממת!‬
‫אהבתי!‬ ‫-אני יודע!‬
‫כל כך מהממת.‬
‫את נראית יפהפייה.‬ ‫-אהבתי את נעליים השטוחות!‬
‫אני מנסה לומר…‬
‫אני מנסה לומר שנאלצתי ללמוד איך ללכת.‬
‫אלוהים, את יפהפייה!‬
‫את נראית כל כך יפה.‬
‫זה ממש מגניב. כזה, האפשרויות.‬
‫זה כאילו שקודם הייתי ביקום מקביל. ואו.‬
‫יש לי תחושה שמישהו נוסף ירצה לדבר איתך.‬
‫למעשה, יש לי הפתעה קטנה משלי בשבילך.‬
‫חשבת שתעברי שבוע שלם‬ ‫מבלי שתבלי בחברתי ומבלי שאפנק אותך?‬
‫אנחנו נצא לנסיעה קצרה במכונית‬ ‫ואז אולי נעצור במקום כלשהו בדרך.‬
‫מתאים לי.‬ ‫-להתראות, מותק.‬
‫להתראות!‬ ‫-להתראות, כולם.‬
‫מאחר שדורין היא אמנית רחוב,‬
‫המאבק להתקבל למוסדות תרבות היה קשה.‬
‫הדבר אינו גורע דבר ממי שהיא כמוזיקאית,‬
‫למרות שכמה דלתות נסגרו בפניה,‬
‫כי הייתה לה השפעה רבה‬ ‫על קהילת הג'אז בניו אורלינס.‬
‫בעבורך, המורשת שיצרת כאן‬
‫היא יותר מאשר את בלבד.‬
‫זה משהו שדורות שלמים יעריכו.‬
‫אמרת לי שהממסד, שבעלי ההשפעה,‬ ‫המקומות האלה, אינם מעריכים אותך.‬
‫כן.‬
‫לנגן ברחובות זה אתגר, אתה יודע?‬ ‫-כן.‬
‫כי את מנסה לגרום לאנשים‬ ‫לשים לב אלייך, לעצור,‬
‫ליהנות ולתת לך כסף, אתה יודע?‬
‫כן.‬ ‫-תראה, עכשיו אני מקבלת כסף,‬
‫אבל במשך כל ההתחלה‬ ‫שלי בתחום, ניסיתי לזכות בהערכה ובכבוד‬
‫מבעלי סמכות ומנגנים כמוני.‬ ‫-כן.‬
‫אבל כעת אני חושבת שזה פשוט לא יקרה.‬
‫הבנתי את זה, אתה יודע?‬
‫אבל רבים אחרים אוהבים אותי כך או כך.‬ ‫-כן.‬
‫חלף זמן רב מדי.‬
‫מה שאת עושה,‬ ‫כאישה שחורה, הוא מעבר לרב עוצמה.‬
‫את גורמת לכל אחד מאיתנו להרגיש בחיים.‬
‫כשאני נמצאת בחנות המכולת‬
‫ומישהו עומד לפניי,‬
‫הוא מביט לאחור ואומר, "אלוהים! זאת היא!"‬
‫כן.‬ ‫-ואני כזה, "מי?"‬
‫גם אני מחפשת אותה, איש. באמת ובתמים.‬
‫כשאנחנו מגיעים למקום הזה‬ ‫אנחנו לא מבינים את החשיבות,‬
‫עד כמה זה גדול,‬ ‫כי זו פשוט את, שמתנהגת בטבעיות.‬
‫וההשפעה שיש לזה…‬ ‫-כן.‬
‫גדלה הרבה יותר מעבר‬ ‫למה שהיית יכולה להעלות בדעתך.‬
‫תודה.‬ ‫-אני רציני.‬
‫כן.‬
‫טוב, אני עוצר כאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫חשבתי לעשות סיבוב במוזאון הג'אז.‬
‫בסדר. זה הקטע שלי.‬
‫לראות את המורשת שבעבורי,‬ ‫כגבר שחור צעיר, נמצאת בתוך המקום הזה.‬
‫כן, בטח יש קצת לואי בפנים.‬ ‫-כן.‬
‫לא תהיה כאן דורין, אבל בטח יש קצת לואי.‬
‫לא תהיה דורין?‬ ‫-לא תהיה דורין.‬
‫כולם…‬
‫דורין קצ'נס!‬
‫אלוהים!‬
‫אהבתי.‬
‫כן.‬
‫תראו את הפרצוף שלה.‬ ‫-אלוהים!‬
‫אהבתי. זה אדיר.‬ ‫-אוי, אימא!‬
‫את נראית יפהפייה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫"בהחלט"!‬ ‫-אלוהים!‬
‫בחורה, חזרנו לקולג'.‬
‫כן!‬
‫- "ג'אז ניו אורלינס של דורין" -‬
‫דורין, אנחנו נרגשים‬ ‫שאת כאן, במוזאון הג'אז של ניו אורלינס.‬
‫אני מעריץ שלך…‬
‫- גרג למבוסי, מנהל מוזאון הג'אז -‬
‫ואני לא יודע אם את מזהה כמה מהדברים כאן.‬
‫נשמח לעשות כאן תצוגה כחלק מהתערוכה שלנו,‬
‫נשמח אם את תהיי בה ונשמח לדבר איתך על זה.‬
‫תצוגה משלך.‬
‫חי נפשי!‬ ‫-במוזאון!‬
‫- הלנה מורנו, חברת מועצת העיר -‬
‫בואו לכאן, משפחה.‬
‫היא מנגנת ברחובות ניו אורלינס כבר 40 שנה.‬
‫כעת היא קיבלה אישור‬ ‫לכך שהייתה לה השפעה, כאן בניו אורלינס,‬
‫ושהמורשת שלה תימשך לנצח.‬
‫את מוכנה?‬ ‫-נראה לי.‬
‫בסדר.‬
‫"הואיל ווירטואוזית הג'אז,‬ ‫המחנכת והדמות הציבורית‬
‫"ד"ר דורין ג' קצ'נס, קלרניתנית,‬
‫"ניגנה לארבעה נשיאים אמריקניים,‬
‫"הקליטה אלבום כמעט בכל שנה מאז 1994‬
‫"ונחשבת בציבור‬ ‫כשגרירת תרבות של ניו אורלינס,‬
‫"והואיל ובמשך שנים, מלכת הקלרנית…"‬
‫כיף לומר את זה.‬
‫"מלכת הקלרנית ניגנה‬ ‫ברחוב רויאל ברובע הצרפתי,‬
‫"עם להקתה, 'ג'אז ניו אורלינס של דורין',‬
‫"להקה שנסעה ברחבי העולם‬
‫"וביצעה את הג'אז השמח,‬ ‫האנרגטי וגדוש הנשמה של ניו אורלינס,‬
‫"ב-47 מדינות וב-24 ארצות…‬
‫"היא גם הופיעה ביחד עם גדולים במוזיקה,‬
‫"כמו אליס מרסליס וטרומבון שורטי.‬
‫"דורין הופיעה עם הפילהרמונית של לואיזיאנה‬
‫"בקתדרלת סנט לואיס, בתיאטרון האורפאום,‬
‫"ובמהלך חגיגות יובל ה-300 לניו אורלינס.‬
‫"ועתה, לפי בקשתה‬ ‫של נשיאת מועצת העיר, הלנה מורנו,‬
‫"מכריזה העיר ניו אורלינס‬
‫"על כך שהמועצה‬ ‫מביעה כבוד כלפי ד"ר דורין ג' קצ'נס,‬
‫"קלרניתנית ג'אז אמריקנית ושגרירת תרבות.‬
‫"תודה על שחלקת בכישרונך עם העולם‬
‫"בשם העיר היפה ניו אורלינס."‬
‫על החתום, כל שבעת החברים.‬
‫אנחנו אוהבים אותך כל כך.‬ ‫אלוהים, את פשוט נכס לעיר.‬
‫אנחנו אוהבים אותך.‬
‫זה בשבילך.‬ ‫-נאום!‬
‫טוב, אגיד לכם דבר אחד.‬
‫כשנכנסתי פנימה אמרתי,‬ ‫"לואי ארמסטרונג הוא האיש שהשפיע עליי.‬
‫"אפשר למצוא כאן הרבה ממנו,‬ ‫אבל לא תמצאו כאן את דורין."‬
‫ובכן, טעיתי.‬
‫תודה רבה לכם.‬
‫גברת סיידי, גברת מורנו, חמשת המדהימים,‬
‫ורבים כל כך מכם,‬ ‫אנשים נפלאים, יפים, שלגמרי…‬
‫אני פשוט…‬
‫אני מביטה על החדר וחושבת, "תירגעי.‬
‫"איך הגעת הנה?"‬
‫כלומר, חי נפשי!‬
‫תודה לכולכם. אני פשוט…‬
‫כלומר, ואו,‬
‫בכל כך הרבה רמות.‬
‫זה פשוט מדהים ואני ממש מעריכה את זה. תודה.‬
‫תודה.‬
‫לעיתים קרובות אנחנו מוקירים אנשים‬ ‫כשהם כבר לא כאן כדי ליהנות מההוקרה.‬
‫לכן מיוחד מאוד שהיא יכולה‬
‫לראות את ההערצה.‬
‫תראו אותך. כל כך זוהרת.‬
‫אני יודעת. איך זה קרה?‬
‫בכל פעם שהלכתי ברגל‬ ‫או עברתי לידך באופניים ברובע,‬
‫תמיד עצרתי להקשיב‬ ‫וזה תמיד נתן לי המון אושר.‬
‫תודה.‬
‫כעת הגיע הזמן ללכת לראות‬ ‫עוד מוסד של ניו אורלינס,‬
‫"חנות הממתקים של דורין".‬
‫כולם מוכנים ללכת לראות‬ ‫את "חנות הממתקים של דורין"?‬
‫לראות את המורשת של מיס אנה מיי?‬ ‫-כן.‬
‫כן? בסדר. בואו נעוף מכאן!‬
‫קדימה! בואו נזוז!‬
‫שכה אחיה.‬
‫חי נפשי.‬
‫היא נראית כמו חנות של מישהי אחרת.‬
‫לא, היא שלך.‬
‫- "חנות הממתקים של דורין" -‬
‫חי נפשי.‬
‫את צריכה רק לפתוח את הדלתות.‬
‫את מוכנה להיכנס פנימה?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫יש בפנים ריח כמו של אימא שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫תפקחי עיניים.‬
‫אלוהים.‬
‫השם שלך נמצא על כל…‬
‫אלוהים שבשמיים.‬
‫אלוהים.‬
‫חי נפשי.‬
‫חי נפשי…‬
‫איזה דבר.‬
‫אני פשוט מוצפת. אני אסירת תודה.‬
‫בורכתי. אני מודה על הכול.‬
‫חי נפשי הדפוקה.‬ ‫-אלוהים, היא כמעט קיללה!‬
‫אלוהים!‬
‫הדבר הראשון שראיתי היה אימא שלי,‬
‫ואז ראיתי את אבא שלי, ואז את בתי היפהפייה.‬
‫מדהים בעיניי שהם פשוט חקוקים…‬
‫באבן.‬
‫למשפחה שלך יש מורשת עשירה כאן.‬
‫מוזיקה, תרבות וחנות הממתקים הזאת.‬
‫אלוהים. תודה רבה לכם, חבר'ה.‬
‫חי נפשי.‬
‫ויצירות המופת שלנו.‬ ‫-מאפים!‬
‫אני מרגיש שאנחנו בכיוון הנכון.‬
‫היה חשוב לי מאוד‬ ‫שהיא תזכור איך המקום הזה היה,‬
‫וכך, כשהם יסיימו,‬
‫היא באמת תוכל להתכונן‬ ‫לקראת מה שהוא עתיד להיות.‬
‫אפשר להיות הילד הראשון שגונב מהחנות?‬ ‫-הוא הילד הראשון!‬
‫איזה דבר. שנכניס אותם פנימה?‬
‫אני מוכנה.‬ ‫-ואת נראית ממש מדליקה!‬
‫בואו נעשה את ההליכה הזאת.‬ ‫-כן!‬
‫תיכנסו.‬
‫היום דורין מבינה‬ ‫שהיא חלק חשוב בקהילה הזאת.‬
‫זה יפהפה.‬ ‫-נכון שזה יפהפה?‬
‫היא השיגה לעצמה מקום‬
‫ייחודי מאוד בעבורה, כאמנית.‬
‫וכעת יש מוסד שמנציח את זה,‬
‫כך שכאשר אנשים יבואו,‬
‫הם ילמדו על חייך‬ ‫ועל תרומתך לעיר שלך ולסצנה של מוזיקת הג'אז‬
‫במשך עשרות שנים.‬
‫אנשים תמיד רוצים עוד ממתקים.‬ ‫הם בחינם, שמעתם? אתם רוצים עוד ממתקים?‬
‫נקווה שגם חנות הממתקים‬
‫תהיה אפיק של התלהבות,‬ ‫מורשת וחיבור עם הקהילה‬
‫שדורין תוכל ללכת בו כל עוד היא תרצה.‬
‫פשוט מדהים.‬
‫איזה דבר. זה פשוט מהמם.‬
‫להכין אותם ולבצע ניסויים איתך ועם דוריאן‬
‫היו אחד הדברים הכי משמחים‬ ‫שחוויתי מזה הרבה מאוד זמן.‬
‫כנ"ל.‬ ‫-זה היה משחק ממש כיפי.‬
‫כעת אני בשלב שבו יש לי יתרון פתיחה עצום,‬
‫ויש לי רעיונות ממש נהדרים‬
‫למשהו שאימא שלי‬ ‫ואבא שלי בהחלט היו מתגאים בו,‬
‫כמו גם דורין הצעירה, אתם יודעים?‬
‫ואני באמת מרגישה‬ ‫שהצלחתי להגשים מסע חשוב מאוד היום,‬
‫עם המוזיקה וחנות הממתקים‬ ‫והמורשת, כולם בכפיפה אחת.‬
‫זה כמו מעשייה. זה פשוט נהדר.‬
‫ואני אוודא שכשתיכנסו לכאן,‬ ‫אתם תריחו ותשמעו אהבה.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬