SJEDIŠTE FAMOZNE PETORKE NEW ORLEANS, LOUISIANA
Idemo!
O, evo ih!
-Dolazim! -Da!
-Dorian, ovo je naš dom. -Divno je.
Nije li lijepo?
-Bok! -To!
-Zdravo! -Zdravo!
-Bok! -Divna damo.
-Zar ne? -Hvala!
-Uzbuđen sam! -Bok, ljepotice.
-Ja sam Bobby. -Drago mi je.
-Hvala na dolasku. -Dođi, sjedni.
-Dorian! -Da.
Jedva čekamo čuti o tvojoj mami, Doreen.
Čuli smo da joj na kraju tjedna odaju počast u Muzeju džeza.
Da. Ona ne zna za to,
ali nitko to ne zaslužuje više od moje mame.
Baš je blago New Orleansa. Pričaj nam o njoj.
-Klarinetistica je i vokalistica. -Klarinet!
Njezin se bend zove Doreen's Jazz New Orleans.
Ovdje je, u Francuskoj četvrti. Imaš osjećaj da tulum traje cijeli dan.
Imam hrpu nadimaka.
Kraljica Klarineta,
Lady Louis,
Gđica Satchmo,
Ženski Louis Armstrong.
To je baš fora, znate?
Louis je utjecao na mene,
ali klarinet je glavna zvijezda.
Prvotno je bila klasična glazbenica
dok nije upoznala svirača tube, mojeg oca,
koji ju je preobratio na džez.
Vježbali smo prije predavanja.
I nakon predavanja.
Bila je savršena žena za mene jer sam živio za glazbu,
a ona je dijelila moju strast.
Ubrzo nakon toga
počeli smo zarađivati, zabavljali smo se i putovali.
Dvaput je nastupala s Filharmonijom.
Kad god sam vidjela da nastupa ondje, rasplakala sam se.
-Glazba je dio obitelji. -Da.
-Ja sam bubnjarica. -Pitao sam se jesi li to ti.
Ponekad se ne mogu osvrnuti prema njima
jer me preplave snažne emocije i izgubim koncentraciju.
Zvuči sjajno. Zašto si je nominirala?
Ja sviram cijeli život,
ali ne želim nastaviti s time.
-Što? -Bend se raspada zbog tebe.
-Ne! Mislim da ne bismo trebali! -Zna li mama?
Da, mama zna.
O, zna?
Oprosti, izbezumio sam se kao neka ljutita mama.
-Ne! -Poludio sam. Žao mi je.
Žao mi je!
-Već smo razgovarale. U redu je. -Žao mi je.
Neće vječno svirati na ulici.
Ne može stalno jurcati
i postavljati opremu.
-Potrebno je mnogo snage. -Dobro.
Treba se pripremiti za iduće poglavlje.
Da, želim joj dati nešto od čega može krenuti.
Njezina je mama imala slastičarnicu.
Znam da je želi obnoviti zbog mame,
ali također radi sebe.
Moja je obitelj osnovala Doreeninu slastičarnicu.
Desetljećima je bila uspješan posao u Treméu
i san moje majke.
Vidjelo se na njoj.
Čulo joj se u glasu.
Takav osjećaj ponosa.
Kad je prestala raditi, nisam bila spremna preuzeti posao,
glazba me zvala.
Željela sam se baviti glazbom.
Zatvorili smo slastičarnicu.
Rekla sam da ćemo je uskoro ponovno otvoriti,
jer je moja dužnost održati tradiciju.
Ali život ti pomuti planove.
-Ovo je stara slastičarnica. -Da.
-Krasno. -Znak je divan. Baš slatko.
Zove se po njoj. Doreenina slastičarnica.
Cijelo je susjedstvo navraćalo,
na putu u školu, po neku slasticu,
ali Katrina je sve razorila.
Nekoliko se mjeseci prometnulo u nekoliko godina,
a sada se raspada
i planina zadataka samo raste.
Slastičarnica joj je dio života,
i važno je da se uredi, kako bi imala pričuvnu karijeru.
Glazba je njihov posao.
-To bi bio plan za mirovinu. -Da.
Dobro.
Krajem tjedna
Gradsko vijeće New Orleansa proglašava je ambasadoricom kulture?
Da, učinila je svijet boljim mjestom
i zaslužuje obje ostavštine.
Divno je kako govoriš o mami.
Da, volim tu damu. Očito!
Jedva čekam upoznati je!
Imaš li ključeve? Trebat ću malo više vremena.
-Naravno. -Mnogo ih je.
Morat ćeš otkriti koji ide u koju bravu.
-Ispratit ćemo te. -Bože!
Hvala što si došla, Dorian!
-Dođi. -Puno vam hvala.
-Bok, dušo. -Hvala, Dorian.
PRVI DAN
GLAZBA MI JE NAJVAŽNIJA U ŽIVOTU,
ALI NE VRIJEDI NIŠTA AKO JE NE MOŽEŠ PREDSTAVITI JAVNOSTI.
LOUIS ARMSTRONG
Ušli smo u Francusku četvrt. Spremni za Doreen?
-Da! -I ja.
Spreman sam je čuti.
Vani cijelu noć
Prat ću i kuhati
Platit ću stanarinu
Jer znam da sam ga povrijedila
-Čujem glazbu. Evo je! -Evo je!
Dobro, hajdemo.
Možeš li zamisliti?
Pada kiša.
-Bok, Doreen! -Bok!
Što se događa? Bože dragi!
Ovo je iznenađenje i pol.
Bok, ljepotice!
-Bok! O, Bože! -Bok, dušo!
O, Bože!
Tuba!
Bože dragi! Koji vrag?
-Nevjerojatno! -O, Bože!
Ovo je nadnaravno.
Nije ni čudo da je nazivaju Kraljicom Klarineta.
Već nakon minute u Doreeninu društvu,
znat ćete da slušate velikanku.
Upravo nju želiš čuti kad stigneš u New Orleans.
Nevjerojatno!
Nevjerojatna si!
Dajte joj novac. Bilo je sjajno!
Baš fora!
Dakle, ti si Lawrence? O, Bože! Baš si sladak!
-Zdravo. -Kako si?
-Možemo te ukrasti? Ideš s nama? -Znam da kiši.
Dođi. Ovo nije natjecanje u mokrim majicama.
-Sviđa mi se. -Lawrence, preuzmi uzde.
-Nema ničega bez nje. -Samo malo kiše!
Već smo doživjeli avanturu s tobom!
Zaista jesmo.
Bože sveti. Ovo je fora.
Doista?
Da, doista.
Kad sviraš na ulici, zauzmu li glazbenici mjesta
pa ih čuvaju?
O, da. Morali smo kampirati.
Došli bismo u četvrtak navečer.
Ne bismo otišli do nedjelje.
-Da si osigurate mjesto. -Da. Hvala Bogu.
S tim sam završila.
Pokušali smo svirati na ovom uglu, ali vlasnik one trgovine
nije nas volio, nisu željeli glazbu.
Vikni kroz prozor: „Velika greška. Golema.”
Sviđa mi se.
-Volim taj film. -Da?
-Julia Roberts. -Tko ga ne voli?
Ljudi te ne poštuju kao uličnog glazbenika.
I pokušavaju te spasiti.
O, Bože, koliko nas je ljudi pokušalo spasiti!
Mislim, ajme.
-Doista? -Ne biste vjerovali.
Preslatko ti je susjedstvo!
-Preslatko je. -Čovječe.
Kad smo saznali da ćemo kupiti kuću,
dovela sam mamu, rekla je…
-„Lijepo je.” -„Lijepo susjedstvo.”
„Žive li u ovdje crnci?”
-Sada žive. -Upravo sam to rekla.
-Tako je. -Tako je. Rekla je „O!”
-Krasna kuća. -Je l' da?
Hvala.
-Bok, ljepotice. -Kako si?
-Drago mi je. -Drago mi je što vas vidim.
Izblajhala si kosu i obojila je. Dušo!
-Zakon je. -O, Bože!
Upoznali ste je!
Zašto osjetim vaniliju i karamelu?
-Nešto dobro miriše. -Čekajte ovdje.
Osjeti se miris čokolade i vanilije, nisam siguran čega još,
ali netko nešto peče.
Ako su ovo slatkiši, poludjet ćemo!
-Volite li slatka iznenađenja? -Misliš da smo čudovišta?
Ima slatko iznenađenje?
O, Bože!
Nemoj!
Fuj!
Kako se usuđuješ!
Iznenadila nas je.
Zašto nas tako zadirkuješ?
Jučer sam to učinila nekome.
Bilo mi je žao dok nisam ispekla čokoladne kolače.
-Dakle, ima ih? -Kad smo kod divota…
Ta-da!
-Ovo je… -O, moj Bože!
…krem sir.
Uđi u mamina usta. Ravno u trbuščić.
Živio, Tanny!
Krasni su, zar ne?
Znaš da je sretan kad maše dupetom.
Maši!
Ja sam Keksomlat. Ja sam queer Keksomlat.
O, Bože!
-Vidi ti to. -Znam.
Dušo!
Opa.
Vidi kako su te naslikali.
Svaki kutak kuće krije povijest i glazbu.
Mislim da glazba zbližava ljude, zar ne?
I hrana ima istu moć.
Da. Istina.
Mislim da si poput mene. Sanjarka.
Želiš postići razne stvari,
ali želim se usredotočiti na nešto važno…
-Strastvena sam. -…što želiš učiniti.
O čemu razmišljaš kad sanjariš o slastičarnici?
Prva je verzija bila…
-Lice ti se ozarilo. -Da.
U slastičarnici sam naučila peći,
moja mama samo je razmišljala o tome što djeca žele.
-Želim posluživati djecu. -Naravno.
Želim malo pojačati ponudu
nekim domaćim specijalitetima,
poput lisnatog tijesta.
Uzmeš što imaš u hladnjaku i napuniš lisnato tijesto.
To mu je sjajna osobina!
Može biti slatko, slano, kombinacija.
Ne postoji ništa što nije ukusno…
U redu, možda nešto postoji, ali tako mi svega.
Nismo još usavršili okuse,
ali kažem ti,
moj Bože, kad ih usavršim…
S time se možemo zabaviti ovaj tjedan.
Fora.
Što je ovdje dolje?
Doreen, idemo pogledati tvoj ormar?
Spakirana sam,
jer dolazimo odnekud ili idemo nekamo.
Gdje je kovčeg?
-Ajme. -Da.
Spakirala si se.
-Daj da pomognem. -Hvala, gospodine.
Prije nego što sjedneš, radiš li nekad kao domarka?
-Ne! -Zašto nosiš ključeve na privjesku?
-Znam. -Koliko karabinera imaš?
Razdvojeni su zato što
sustav paljenja u autu ne voli težinu.
Zavrti ih.
U redu, ovi su za vanjske brave.
Ovi su za unutarnje brave.
Ovi su za slastičarnicu.
Ovi su za lokote koje rabimo za posao.
-Da. -Puno je toga. Sjedni, Doreen.
Dobro.
Jakna od trapera.
Nemam ništa protiv.
Ta je majica starija od Dorian i obožavam je.
Ovo je mjesto zločina.
Ne.
Doreen je odvažna.
Zabavna je. Živahna je. Energična je.
Ne.
Ova odjeća…
-Već dugo nisam glasnije rekao „ne”. -Moj Bože!
…naprosto je monotona.
Apsolutno ne.
Jesi li poludjela?
Nije u redu.
Osjećaš li se dobro u ovome?
Čak i da netko dođe
i kaže: „Vidi kako je odjevena.”
samo počnem svirati, pa kažu: „Tako mi nebesa!”
Ali ne želiš li izgledati lijepo?
Sada ću ti reći.
Na televiziji ima krupnijih žena.
-Da. -I zadive me.
Ali ja to ne mogu. Kužiš me?
Zašto ne možeš?
Možeš izgledati sjajno.
Želim ti pokazati koliko lako može biti.
O, Bože. To je… Hvala ti.
Ti bokca.
O, Bože. Dobro. Reci mi sve.
Kakva je tvoja rutina?
Umijem se, operem zube i…
Da. Tako treba.
I to je sve.
I spremni smo.
Kosa mi je ispletena, što traje neko vrijeme.
-Da. -Zato se ne moram brinuti.
Dolazi li otuda želja za pletenicama?
Lako se održavaju, izgledaju elegantno.
Da, zbog praktičnosti.
I ne zabrinjavam se šminkom,
ali čovječe, kad me Dorian našminka.
Pogledaj to lice.
Lice ti je divno.
Sjećam se kad mi je stavila trepavice.
-Čovječe! -Te oči!
Osjećala sam se kao kraljica.
-Volim se osjećati tako. -O, da.
Želiš li taj glamur svakodnevno?
Želiš li naučiti malo o tome?
O, da!
Bok, ljepotice.
Bok, ljepotane.
Kad te pogledam, vidim čisti talent.
Doista?
Kakav je osjećaj kad svojim životom
usrećuješ tolike ljude?
Pa…
Hvala. Upravo sam saznala.
-Istina je! -Baš fora.
-Tako je! -Pa…
Dok smo se vozili ovamo,
rekla si da te ljudi pokušavaju spasiti jer si ulična glazbenica.
Da.
Kad te ljudi ne poznaju, svašta pretpostave.
Da.
Znaš, kažu:
„Na ulici su. Sigurno imaju problema s drogom.”
„Imaju problema s alkoholom.”
Dugo nismo smjeli nastupati
u lijepim klubovima i barovima.
Ljudi koji angažiraju glazbenike ne vide nasljeđe koje si stvorila.
Da, ludo je,
ali samo radimo ono što volimo.
Osjećaš li se katkad iscrpljeno?
Svakako. Nekoć sam obožavala putovati,
ali sada je hodanje aerodromom…
Ogromni su!
-Zar ne? -Golemi su!
-Čovječe. -Sve znam.
Napunio sam 41. i zapitao se što je s koljenima.
-„Što se događa?” -O, 41? Bože.
Znam da sam beba.
Jasno mi je, ali vidim promjene.
-Događa se. -Da.
Napunila sam 41. i vid mi se promijenio.
-„Evo ga.” -U redu.
-„Počelo je.” -„Počelo!”
-Sranje. -„Počelo je.”
Ne bih rekla da otada sve ide nizbrdo, ali…
-Ne, napreduješ. -Ali sve je snažnije.
Kakve emocije osjećaš?
Čak i kad sam preopterećena, ne žalim se
jer je bolje biti preopterećen, imati previše posla,
nego nemati posla,
zato sam dobro. Samo sam u zaostatku.
-Blistaš u svojoj strasti. -Dobro si to sročio.
Da, dobro je.
Ant, još posljednja tri! Možeš ti to!
-Bok. -Bok, moja damo.
Još malo!
Oprosti! Gurnuo sam ti prste u usta!
Tvoja mi je divna kći dala fotografije.
Je li to tvoja mama?
-To je mama. -Da.
-Anna May. -Da.
To je moja cura.
Mama je od čišćenja kuća
prešla na vlastiti posao, uspješan desetljećima.
-Prelijepa je. -Da.
Doreenina slastičarnica.
Moj tata ju je uredio, izradio namještaj i pult.
Djeca bi došla,
poredali bi se i došli do pulta,
a mama je bila jako draga.
„Bok, dušo. Mogu li ti pomoći?”
Koliko je dugo poslovala?
-Trideset i pet godina. -Opa.
Bila je sastavni dio susjedstva.
Bila je popularna.
-To je nevjerojatno nasljeđe. -Uistinu jest.
Nisam željela da propadne, pa smo kupili zgradu.
-Koje godine? -To je moralo biti 2002.
Uređivali ste je tijekom godina?
-O, da. -Da.
I stvarno je šteta,
kad je Katrina došla,
poplavila je pod metrom vode.
-Sve smo morali izbaciti. -U redu.
Toliko je toga bilo oštećeno
i toliko dugo.
Želiš to ostvariti, ali ne možeš.
Život se dogodi, a nakon nekog vremena imaš samo snove.
-Već sam radio nešto ondje. -Zbilja?
-Idemo pogledati? -Dobro.
Da, idemo.
-Djeco! -Da?
Djeco, jeste li spremni za slastičarnicu?
Da!
Tremé je najstarije slobodno crnačko susjedstvo u zemlji.
Ovdje je bila gospođica Dorothy. Sjedila bi na trijemu.
Znala bi sve o susjedstvu.
Volim starice koje uvijek sve o svima znaju.
-Znala je sve. -Bobby, to si ti.
Bit ću takav jednog dana.
Mi ih nazivamo zabadalima.
-Živjela si ovdje? -Nekoć, da.
-Ovdje. -Bok, kućo!
-Ovo je slastičarnica. -Da.
Unutra su mali vilenjaci. Već se svašta događa.
Nevjerojatno je čuti jeku jer je prije nije bilo.
-Da. -Zar ne?
-Već je neko vrijeme tiho, zar ne? -Da, jako tiho.
Volio bih da uđeš i vidiš napredak,
ali ne možeš.
Bio sam spreman krenuti.
Imam osjećaj da ste mi podvalili iznenađenje.
Jesi li spremna započeti tjedan?
O, da!
-Dobro? -Idemo!
DOBRO DOŠLI U CENTAR NEW ORLEANSA
Na kraju tjedna Gradsko vijeće New Orleansa
iznenadit će Doreen, proglasit će je ambasadoricom kulture.
Želim da se osjeća nevjerojatno.
Da se osjeća moćno.
Želim da se osjeća kao da to potpuno zavrjeđuje.
Doreen proživljava mnogo promjena. Kći napušta bend.
Brine se da neće moći još dugo svirati na ulici.
Možda se boji ovog trenutka.
Ako je podsjetimo na njezin utjecaj na zajednicu
i ostavštinu koju ostavlja iza sebe,
bit će joj lakše podnijeti promjene.
Koliko god voljela glazbu,
Doreen okreće novo poglavlje
i divno je što je odlučila pogledati u svoju prošlost
i vratiti Doreeninu slastičarnicu.
Želim da bude uzbuđena oko novog poglavlja života.
Doreen je velikanka,
želim se pobrinuti da kad je kolege budu slavili,
da također slavimo njezinu ljepotu, pogledajte je!
Jako je zgodna!
Često se ono što planiraš
ne dogodi redoslijedom koji želiš,
ali nadam se da ću ovog tjedna pomoći Doreen
da se vrati u slastičarnicu
i počne zamišljati svoju budućnost.
DRUGI DAN
GDJE GOD SE NALAZILI NA SVOM PUTU,
TOČNO STE ONDJE GDJE BISTE TREBALI BITI
Dobro došle u Sephoru! Čeka nas šoping!
Obožavam Sephoru.
Kao da nam se ostvaruju dječji snovi.
Istina.
Veselim se pomoći Doreen.
Uzet ću košaru i opustošiti police.
Nagrada koju će primiti dobiva se jednom u životu,
pa želim pokazati Doreen kako da se izrazi
na nove, lijepe načine.
-Ne znam ništa o ovome. -Tvoje su okice…
Vrijeme je da sve naglasimo.
Vrijeme je da se potrudimo.
Bit će seksi! Niste spremni.
Ovo je za konturiranje.
Dobra stvar za naš ten.
Ako ga vidiš, boja nije pogođena.
Da. Točno.
Lijepo je!
Trebamo ih sedam.
Dobro. Zgodno. Želiš li odabrati ruž?
-Ako me nominiraju za neku nagradu… -Kad te nominiraju.
-Hvala. -Hvala. Da.
Nema mjesta za „ako”. Manifestiramo budućnost.
Trebalo bi mi nešto što mogu upotrijebiti.
Ljubičasta i boje šumskog voća prave su za tebe.
Učimo žene da, kako stare,
više ne mogu slaviti svoju ljepotu kao prije.
„Ne možeš se igrati s bojom niti s kosom.”
„Moraš se uklopiti.” Ne! Nije važno koliko si star.
Možeš slaviti sebe kako god želiš.
Tko je seksi djevojka?
I točka, mama.
Prelazimo na brigu o koži.
Ovo je toner. Utisneš ga na kožu nakon tuširanja.
-Dobro. -To je luksuz.
-Znaš? -Da.
O, Bože. Ovaj gel za oči je odličan.
Serum za elastičnost, gel za hidrataciju i ulje ruže s vitaminom C.
Odlično je za obje.
Nanose se ovim redom. Spremne?
Toner, serum, krema za oči, hidratantna krema, ulje.
Dobro!
Toner, serum, krema za oči, hidratantna krema, ulje.
Dobro.
I onda pozdraviš trbuhom osobu pokraj sebe.
Ili bokom. Još bolje.
-Mnogo slađe. -Trebaš još jednu košaru.
-Voliš li biti mama? -O, moj Bože.
Svaki je korak bio nevjerojatan.
O, Bože. Baš me to veseli.
O, da.
Volim kupovati, ali ne mogu pomoći nekomu
ako ne znam tko su, što im je važno.
Odrasla si u slastičarnici, a potom si postala glazbenica.
Da. Morala sam se potruditi da uspijem u glazbi
jer su mi namijenili drugu odličnu karijeru.
Radili smo nešto slično.
Imali smo kutak u samoposluzi,
kutak sa slatkišima.
-Tako smo zarađivali za život. -Da.
Naša je obitelj mislila da će djeca s vremenom preuzeti posao.
Ali nismo. Nisi ni ti.
Tata je rekao: „Ovo je za tebe.” Ali nisam to željela.
-Da. -Znam da sam ga povrijedila.
A strast mi je dala snagu za to.
-Da. -Bila sam dobra u klarinetu.
Od samog sam početka bila bolja od prosjeka,
a nikad prije nisam bila bolja od prosjeka.
Nisam rekla da to uopće ne želim.
Rekla sam da se želim baviti svojom strašću,
a poslije ću se pobrinuti za slastičarnicu.
A onda sam primila poziv o tati.
Da, tata mi je umro.
Žao mi je.
Da.
Je li tvoja mama uspjela održati slastičarnicu?
Dok nije oboljela od demencije.
-U redu. -I… da.
Ludo je.
Mislim da se sjećam tog razgovora s tatom:
„Ovo je za tebe.” i „Ne želim ovo.”
Pitam se kako sam mogla povrijediti tatine osjećaje.
Je li ti zato važno opet otvoriti slastičarnicu?
Odati počast roditeljima?
-Naporno su radili. -Da.
Učinili su mnogo toga i snovi su im se ostvarili,
željeli su to za mene,
a ja sam odabrala klarinet.
Da.
Razumijem zašto osjeća krivnju,
ali grozno mi je što se muči već desetljećima.
U ovoj fazi života,
očito je u položaju da može obnoviti njihovu ostavštinu
i želim da se osjeća vrijednom svega ovoga,
a dio toga je vanjština zbog koje se tako osjećaš.
-Spremna? -Da.
Povući ću zastor.
Dođi sa mnom.
Dobro.
Prije si bila samo kugla tkanine,
nisam imao pojma kako izgledaš ispod svega toga,
a ovo ti daje proporcije koje tvoje tijelo doista ima.
Imaš struk.
Imaš trup.
Imaš noge.
A sad ih ističemo.
Stvar je u tome da je kratka bluza problematična.
Objasni mi.
Kad sviraš klarinet,
podižeš ruke, pa bi se malo vidio trbuh.
A kad bih se spustila, i dalje bi se vidio.
Da.
Zapela bi gore. U redu.
Dakle, ubuduće,
trebamo dužu bluzu koja će te pokriti.
Da.
Međutim, cipele.
Sve dok stojim na mjestu? Da!
Shvaćam. Ako trebaš niske cipele, dobit ćeš ih.
-Da. -Zaboravi na sviranje klarineta.
Osjećaš li se lijepo u ovome?
Izgledam kao ljudi na televiziji.
Izgledaš lijepo.
-Hvala. -Izgledaš!
Činjenica da kaže da je ovo odjeća
kakvu nose žene kojima se divi?
To je to! To je taj trenutak.
Izgleda prekrasno.
Privukla bi svačiju pažnju.
Hollywood.
Hollywood!
Izgledaš kao kul, moćna, kreativna žena kakva jesi.
Tko bi rekao?
TREĆI DAN
NAUČILA SAM DA ZARAĐIVANJE ZA ŽIVOT NIJE ISTO ŠTO I ŽIVLJENJE.
Izvana još ne izgleda drukčije, zar ne?
Zatekli smo mnogo kaotičnih prizora
tijekom godina emisije, ali ovo je baš veliki kaos.
Želio sam da Lawrence navrati,
jer moram provjeriti s mužem da sam na pravom tragu.
-Sviđa mi se sve ovo. -Da? Lijepo je otvoreno.
-Ovo je Taika. -Bok.
Pronašla je mnogo sjajnih fotografija koje želimo staviti ovdje.
Mnogo je ljudi u susjedstvu
koji se sjećaju lokala i gđice Annie May.
Pamte kako su dolazili kao djeca, poput mene.
Otkad mi je Dorian dala ključeve,
uklonili smo puno plijesni i ostataka nakon uragana,
ali čeka nas još puno posla
prije otvaranja slastičarnice.
Ali želio sam urediti lokal tako da se Doreen prisjeti prošlosti
i počne zamišljati uređenje slastičarnice za buduće generacije.
-Već ste puno odradili. -Da?
-Svježi početak. -Bit će nevjerojatno.
Znam da se njezina mama smiješi u raju
jer zna da se lokal uređuje.
Jako sam sretan.
Razgovarao sam s tvojom mamom neki dan.
O tome što bi željela prodavati u slastičarnici.
Lice joj se ozarilo kad je spomenula lisnato tijesto.
-Da. -I ja sam se uzbudio.
Lisnato je tijesto poput prazna platna.
Možemo ga učiniti slatkim, slanim, dodati bilo što,
pa ćemo eksperimentirati.
Pokazat ću vam nekoliko oblika i veličina.
-Pomislio sam da možemo zajedno. -Da, divno.
Da. Dobro.
Dorian želi ohrabriti mamu u novom poglavlju života,
kako bi se uvjerila da je dobro.
Prvo klasično lisnato pecivo.
Želim pokazati kako se lisnato tijesto može rezati.
Ovo se zove danska pletenica.
Omotaš ih i dobiješ lijepu pletenicu.
Na misiji smo!
Zatim vjetrenjača.
Misija za lisnata tijesta.
U množini.
Izrežemo krug,
pa ga možete puniti onime što vas usrećuje.
-Idemo. -Što ti pripremaš?
Napravit ću onaj najteži.
-Krećeš od najtežeg? -Da.
Nekako me to ne čudi.
Dorian, što misliš o renesansi slastičarnice?
Jedva čekam vidjeti što planira,
na čemu ćemo raditi cijelu noć.
„Mi”? Pomoći ćeš?
Da. S njom je uvijek zabavno kuhati.
Najbolje smo prijateljice, pa se uvijek zabavljamo.
Baš lijepo govoriš o mami.
-Frendice smo. -Moja frendica.
Volite se, ali također se sviđate jedna drugoj.
-Itekako. -Istina.
-Vidi! -Prekrasno je.
Doista je prekrasno.
-Dosta. -Spremna si za premaz od jajeta.
-Čudan je osjećaj staviti sirovo jaje. -Da, zato sam…
Imat će smisla kad se ispeče.
Šećer se lijepo drži za jaje.
Sviđa mi se to.
Kad sam ga ugledala, pomislila sam: „Svježi kopar?”
„Bože dragi.”
Jako pametno.
Ponekad trebaš pratiti recept iz kuharice korak po korak…
Želim jedno s bobicama i vrhnjem.
…ali katkad se trebaš igrati, zabavljati,
biti kreativan, otkriti što se uklapa.
Treba se nadahnuti džezom.
Stavit ću svoje u pećnicu.
Pećnica je na 205.
Bit će spremni za 15 do 17 minuta.
Fascinira me činjenica da živite zajedno,
radite zajedno.
Jesi li i ti tako odrastala?
-Bila sam mamina djevojčica. -Jesi li?
-Ja sam i dalje mamina djevojčica. -Da.
Kad se osvrnem u prošlost,
odrasla sam iza slastičarnice.
Doreenina slastičarnica puna je uspomena.
Da.
Mama je većinu vremena bila u lokalu,
a ja sam pekla ondje prije negoli sam počela svirati.
I zato je bilo sjajno.
Bilo je divno biti s njom.
-Da. -Sigurno.
Slastičarnica je pružila mnoge sretne trenutke
Doreen i njezinoj mami,
a sada kada razmišlja o idućem poglavlju života,
to je mnogo više od običnog posla.
Riječ je o nasljeđu njezine obitelji i želi ga poštovati.
Zaista je prekrasno.
Zlatni su i prekrasni! Jedva čekam da ih vidite!
-Uplašio si me! -Ne, samo sam uzbuđen.
Voilà, mademoiselle.
Pour vous.
Ovo je prekrasno.
Čime je premazano? Samo jajetom?
Posuo sam s malo šećera Demerara.
Sviđa mi se hrskavost kad zagrizeš,
jer pecivo ima okus po maslacu, jako je neutralno.
Jako je lijepo.
Želiš li vjetrenjaču?
-Da. -Vjetrenjača je fotogenična.
-Divno. -Poslat ću ti fotografiju.
-O, da. -Predivno.
-Naša mala eksperimentalna kuhinja! -Čovječe. Kažem ti.
-Želim početi sa slanim. -Da.
Ti bokca.
Ne bih se sjetio kopra, ali genijalno je.
O, čovječe.
-Da. -Taj kopar.
Ovo je šunka i sir.
Da nazdravimo?
Živjeli.
Ovo me oborilo s nogu.
-Jako je ukusno. -Slažemo se?
-Sviđa mi se. -Možemo isplesti duge pletenice.
-I samo rezati. -Da, totalno.
Imamo slano, a sad slatko?
Jagode i borovnice.
Mislim da ih svi vole.
-Bobice i vrhnje. Ta kombinacija. -Dobro.
Sviđa mi se, ali zamijenio bih ga sirom i šećerom u prahu.
Rabimo svježe voće,
pa bi inače bilo malo…
-Monotono. -Monotono.
Koji ćemo oblik? Želiš vjetrenjaču?
-Da, sviđa mi se. -Da.
Oblikovat ćemo klasičnu vjetrenjaču,
krem sir, šećer u prahu, malo vanilije,
a zatim ćemo macerirati bobice.
-Da. -Možemo mi to.
To je to.
Ajme.
ČETVRTI DAN
GLAZBA SE MIJENJA,
A JA ĆU SE PROMIJENITI SKUPA S NJOM.
Da, Doreen! O, Bože.
Dobro, uđi.
-Hvala. -Da.
Dobro došla.
-Bok, Akeisha. -Zdravo.
-Kako si? -Kako si ti?
-Ovo je prekrasna Doreen. -Bok, gđice Doreen.
Sjedni, dušo. Dobro.
-Smijem li ti dirati kosu? -Da.
-Dobro. -Naravno.
Nosiš isključivo pletenice?
Trideset sedam godina?
Duže negoli sam mislio.
Bilo bi zabavno isprobati nešto malo drukčije.
Moramo ti napraviti frizuru koja se lako održava.
-Prorjeđuje se uz rub. -Ne smijemo o tome.
Folikuli ne vole da ih grdimo.
-Dobro. Shvaćam. -Dobro im ide.
Ljepotica koju znam, kojom sam opsjednut,
tražila je mnogo od folikula
jer pletenice nosi bez prekida
još od Reaganova mandata, pa želim reći
da još ima folikula. Mogu ponovno izrasti.
Šut!
-Dobro. -Šut!
I ja to mogu, ali prvo pozovi hitnu.
Ne!
Za Doreen su pletenice isključivo stvar praktičnosti
i lijepo joj stoje.
Želim joj pokazati jednostavne, lijepe
frizure.
-Želim odmoriti kosu. -Bilo bi dobro.
Sviđa mi se izgled.
-Da. -Da.
Ako ne pustiš da se odmori, nikad se neće obnoviti.
Pustit ćemo kosu da diše, odmori se,
ali tako da se može vratiti pletenicama ako poželi.
Da, Doreen.
Pusti je da diše. Neka bude svjetlo.
Folikuli pjevaju: „Aleluja!”
„Aleluja!”
Mislim da Doreen osjeća olakšanje,
trenutnu lakoću, samo zato što smo uklonili pletenice
i oprali kosu.
Ovo je sjajno!
Bože sveti.
Ne mogu se nadiviti tvojoj kosi.
Znam.
Koji vrag? Baš kul.
Koji ti je tvoj najdraži nastup?
Bili smo u Bogoti u Kolumbiji,
i bili smo u paradi,
a početak parade bio je na vrhu planine,
i samo smo se spustili dolje,
ali kad smo došli do sredine,
dokle god mi je pogled sezao, bilo je ljudi.
Nisam znala španjolski,
a rijetki su govorili engleski.
Ima jedna Mardi Gras pjesma gdje se izmjenjuju pitanja i odgovori,
pa sam rekla: „Da čujem kako pjevate.”
Nikad nisam vidjela toliko ljudi.
-Jezik je univerzalan! -Da, bilo je nevjerojatno.
O, Bože. To je tako kul.
Doreen je nevjerojatna.
Način kako nastupa.
Kako postaje glazba koju svira.
Zaslužuje da je slave,
i uzbuđen sam što će joj zajednica odati počast.
Želim da se pripremiš, jer izgledaš odlično.
Izgledaš prekrasno.
I dalje ćemo voljeti svoje muževe nakon ovoga.
Nećemo švrljati nakon ovoga. Spremna? Tri, dva, jedan.
Opa.
Sviđa mi se. Ajme.
-Prekrasno, zar ne? -Da. Opa.
I lagana je.
-Lagana je, zar ne? -Baš je tako…
Želiš je pogledati izbliza?
O, Bože! Pogledaj kako lijepo izgleda kad ustaneš, pa se kreće!
Tko smo mi?
Baš kul.
Zar ne? Osjećaš vjetar u kosi!
Da.
Mogu li dobiti veliki zagrljaj? Bilo je zabavno.
PETI DAN
MOJE JE NASLJEĐE DA SAM DRŽALA SMJER
JER SAM VJEROVALA U NEŠTO U SEBI.
Hej, ljudi! Stigli smo!
-Zdravo! -Bok! Hajde, Bobby!
Dobro, dolazim.
-Kako slatko izgledaš! -Bok!
O, Bože, imaš kosu!
-Predivno. -Da, imam puno kose.
Bok, dušo.
Sad sam je otkrila zahvaljujući nekome.
Kako se osjećaš ovaj tjedan?
Osjećam se krivom.
Sva ta pažnja, a ne radim.
Ne razumijem. Ja volim pažnju. Ti ne voliš?
-Nije da se ne bih navikla. -Dobro!
Ni da želim da prestane.
-Da. -Zaslužila si je.
Nismo još gotovi jer smo još nešto isplanirali.
Pripremimo je za krupni plan, g . DeMille.
Drago mi je.
Evo u čemu je stvar.
Doreen nema pojma da će joj danas odati počast.
Misli da idemo u slastičarnicu.
Nisam znao da je Naomi Campbell ovdje.
Mislio sam da je Doreen.
Koliko smo uzbuđeni što će Doreen ući u prostoriju punu ljudi
koji slave nju i njezinu glazbu?
Zaslužuje izgledati i osjećati se sjajno.
Bolje idite po slasticu
jer ne želite ovo gledati s niskim šećerom.
Pogledaj se.
U redu. Hoćemo li razgovarati o odjeći?
Mnogo boja.
Da. Imamo hrpu haljina.
Znam da obično ne nosiš haljine,
ali to je lak način da se odjeneš
bez previše razmišljanja.
-Kul. -Sve je dovršeno.
Samo trebaš naći cipele.
To je riječ ovog tjedna: „ajme”.
To je posve drukčiji pogled na mene.
Večeras ću remenom naglasiti taj stas.
Vidiš da sam ti dao niske cipele.
-Da. -Želim da ti bude udobno.
Muškarac koji sluša.
-Spremni za ovo? -Da.
Doreen, hoćeš li mi se pridružiti?
O, Bože. Uzbuđen sam.
Izgleda predivno!
-Ljubavi! -Znam!
Prekrasno!
-Izgledaš divno. -Sviđaju mi se niske cipele!
Pokušavam reći… Morala sam naučiti hodati.
O, Bože, predivna si!
Izgledaš prelijepo.
Baš je fora.
Mogućnosti.
Kao paralelni svemir.
Imam osjećaj da netko želi porazgovarati.
Zapravo imam iznenađenje za tebe.
Mislila si da se nećemo družiti,
da te neću razmaziti?
Idemo na kratku vožnju, a možda negdje stanemo.
U redu, može.
-Bok. -Bok!
Vidimo se poslije.
Budući da Doreen nastupa na ulici,
teško je bilo probiti se u kulturne institucije.
To ne umanjuje njezin značaj,
iako su joj neka vrata zatvorena,
jer je snažno utjecala na džez-zajednicu New Orleansa.
Za tebe, nasljeđe koje si stvorila,
nastavlja se izvan tebe.
Generacije će se diviti tome.
Znam da si rekla da te institucije,
moćnici, ta te mjesta ne poštuju.
Da.
Izazovno je svirati na ulici.
Trudiš se da te ljudi primijete, da zastanu,
da ti daju novac.
Da.
Mislim, novac dolazi,
ali tijekom mojeg glazbenog puta
pokušavala sam zadobiti poštovanje
od autoriteta ili kolega.
Da.
Ali sad mislim da se to neće dogoditi.
Shvaćam to, znaš?
-Ali ionako me puno ljudi voli. -Da.
Predugo je prošlo.
To što radiš, kao crnkinja, neopisivo je moćno.
Zbog tebe se svatko od nas osjeća živim.
Kad sam u samoposluzi
i netko ispred mene
okrene se i kaže: „O, Bože! To je ona!”,
ja pitam: „Tko?”
I ja je tražim.
Zaboga.
Uđemo u takvo mentalno stanje i ne razumijemo
koliko je veliko, jer tebi je to samo tvoj život.
-I taj utjecaj zbog toga… -Da.
…puno je veći negoli si ikad zamišljala.
-Hvala. -Ozbiljno.
Da.
Stat ću ovdje.
Dobro.
Mogli bismo razgledati Muzej džeza.
Dobro. Ovo je moja furka.
Da vidim nasljeđe, kao mladi crnac,
koje čuvaju ovdje.
-Vidjet ćemo Louisa. -Da.
Neće biti Doreen, ali bit će Louisa.
-Neće biti Doreen? -Neće biti Doreen.
Društvo…
Doreen Ketchens!
O, Bože!
Sviđa mi se to.
Da.
-Pogledaj joj lice. -O, Bože!
-Sviđa mi se. Sjajno je. -Mama!
Izgledaš predivno.
Bogme izgledaš.
-„Bogme izgledaš”! -Bože!
Curo, opet smo na faksu.
Da!
Zdravo, Doreen. Veseli nas što ste s nama u Muzeju džeza.
Osobno sam velik obožavatelj,
i ne znam prepoznajete li neke stvari ovdje.
Volje bismo ih izložiti ovdje, kao dio postava,
da budete dio izložbe i da razgovaramo o tome.
Vaša vlastita izložba.
Tako mi svega!
U muzeju!
Voljela bih okupiti obitelj. Možete li doći?
Već 40 godina svira na ulicama New Orleansa.
Napokon je dobila potvrdu da je utjecala na New Orleans
i da će njezino nasljeđe živjeti zauvijek.
-Spremni? -Mislim da jesam.
U redu.
„Džez-majstorica, edukatorica i ikona,
dr. Doreen J. Ketchens, klarinetistica,
svirala je za četiri američka predsjednika,
snima album skoro svake godine od 1994.
i nadaleko je smatraju ambasadoricom kulture New Orleansa.
I već desetljećima Kraljica Klarineta…”
Volim to govoriti!
„Kraljica Klarineta svira na Royal Streetu Francuske četvrti
s bendom Doreen's Jazz New Orleans, grupom koja je obišla svijet
izvodeći svoj radosni, energični i osjećajni džez
u 47 saveznih država i 24 zemlje.
Nastupala je uz glazbene velikane,
kao što su Ellis Marsalis i Trombone Shorty.
Doreen je nastupala s Filharmonijom Louisiane
u katedrali St. Louise, u kazalištu Orpheum,
na proslavi tristote obljetnice New Orleansa.
Zato, na zahtjev predsjednice Gradskog vijeća, Helene Moreno,
grad New Orleans proglašava
da vijeće odaje počast dr. Doreen J. Ketchens
kao američkoj džez-klarinetistici i ambasadorici kulture.
Hvala što dijelite talent sa svijetom
u ime prelijepog grada New Orleansa.”
Potpisuje svih sedam članova.
Jako vas volimo.
Bože, od velike ste važnosti gradu.
Obožavamo vas.
Ovo je za vas.
Govor!
Pa, reći ću vam jedno.
Kad sam ušla, rekla sam: „Louis Armstrong je utjecao na mene.
Ovdje ćeš naći puno toga o njemu,
ali nećeš pronaći Doreen.”
Pa, bila sam u krivu.
Puno vam hvala,
gđice Sadie, gđice Moreno famozna petorko,
i svima vama, prekrasnim, prelijepim…
Samo sam…
Dok gledam po prostoriji, govorim si: „Smiri se.”
„Otkud ti ovdje?”
Bože dragi!
Hvala svima. Ajme.
Mislim, ajme.
Na toliko razina.
Nevjerojatno je i jako to cijenim.
Hvala vam.
Hvala.
Često slavimo ljude tek kad ih više nema da uživaju u tome.
Zato je činjenica da je vidjela njihovo divljenje
toliko posebna.
Kako si glamurozna.
Znam. Što zaboga?
Svaki put kad prođem ili se provezem biciklom pored vas,
svaki put zastanem pa mi pružite veliko veselje.
Hvala.
Vrijeme je da vidimo drugu ikonu New Orleansa,
Doreeninu slastičarnicu.
Spremni za posjet Doreeninoj slastičarnici?
-Da vidimo nasljeđe gđice Anne May? -Da.
Da? Dobro. Idemo!
Dobro! Idemo!
O, Bože!
Ajme.
Bože sveti.
Izgleda kao nečiji tuđi lokal.
Ne. Ovo je tvoje.
Bože dragi.
Samo moraš otvoriti vrata, curo.
Jesi li spremna ući?
-Da. -Da?
-Miriše kao da je mama unutra. -U redu.
Otvori oči.
O, Bože!
Ime ti je na svakom…
O, mili Bože.
O, Bože.
Bože dragi!
Bože sveti.
Ajme.
Puna sam emocija.
Jako sam zahvalna.
Blagoslovljena.
Jako sam zahvalna.
Dragi jedini Bože!
Bože, zamalo je opsovala!
O, Bože!
Prvo sam ugledala mamu,
zatim tatu, a onda svoju lijepu kćer.
Nevjerojatno mi je kako su urezani u kamenu.
Tvoja obitelj ima bogato nasljeđe ovdje.
Glazba, kultura i ova slastičarnica.
O, Bože. Puno vam hvala.
Bože sveti.
-I naša remek-djela. -Peciva!
Mislim da smo na dobrom putu.
Bilo mi je važno da se sjeti kako je nekoć bilo,
i tako, kad završe,
može se pripremiti za ono što će postati.
Mogu li biti prvi klinac koji krade?
On je prvi klinac!
Hoćemo li ih pustiti?
-Spremna sam. -Kako si zgodna!
Moramo odraditi hod.
-Da! -Da!
Uđite.
Doreen je danas shvatila da je važan dio ove zajednice.
-Ovo je prekrasno. -Nije li prekrasno?
Stvorila je prostor
koji je jedinstven za umjetnicu kakva jest.
Ovjekovječili su je u instituciji,
da ljudi mogu učiti o njezinu životu
i doprinosu gradu i džez-sceni,
što se desetljećima sprema.
Nikad dosta slatkiša.
Besplatno je. Želite li slatkiše?
Nadamo se da će slastičarnica biti
izvor strasti, baštine, povezanosti i zajednice,
kojima se Doreen može baviti koliko god dugo želi.
Zakon je.
O, čovječe. Ovo je sjajno.
Eksperimentiranje s tobom i Dorian
jedno mi je od najljepših doživljaja u posljednje vrijeme.
-Također. -Bilo je zabavno igrati se.
Sad sam u fazi kad sam dobila ogroman poticaj
i imam sjajne ideje
za nešto čime bi se moji roditelji ponosili,
kao i mlada Doreen.
Mislim da sam danas uspjela dovršiti važno putovanje,
imam glazbu i slastičarnicu, nasljeđe, ruku pod ruku.
To je kao iz bajke. Prekrasno je.
Pobrinut ću se da, kad uđeš ovamo, onjušiš i čuješ ljubav.