A CSODAÖTÖS FŐHADISZÁLLÁSA
Nyomás!
Itt is van!
- Jövök! - Ez az!
- Ez az otthonunk. - Gyönyörű.
Ugye?
- Szia! - Ez az!
- Hali! - Hali!
- Szia! - Csinos vagy.
- Ugye? - Köszönöm!
- Úgy örülök! - Üdv, hercegnő!
- Bobby vagyok. - Örvendek, Dorian!
- Kösz, hogy eljöttél! - Foglalj helyet!
- Dorian! - Igen.
Mesélj nekünk az édesanyádról, Dorian!
Úgy tudjuk, hétvégén kitüntetik a Jazz Múzeumban.
Igen. Nem tud róla,
de igazán megérdemli ezt a kitüntetést.
Édesanyád igazi hősnek tűnik. Mesélj róla!
- Klarinéton játszik és énekel. - Klarinét!
A zenekara a Doreen's Jazz New Orleans.
Itt van a francia negyedben. Reggeltől estig buliznak.
Sok becenevem van.
Klarinétkirálynő,
Lady Louis,
Miss Satchmo,
a női Louis Armstrong.
Nagyon menő.
Mert Louis is nagy hatással volt rám,
de a klarinét a legszuperebb.
Eredetileg klasszikus zenész volt,
aztán megismerte a tubistát, édesapámat.
Ő terelte át a jazz irányába.
Az órák előtt gyakorolunk.
Az órák után is.
Ő volt álmaim nője, mert a zene a mindenem,
és ugyanaz érdekelt minket.
Egy idő után
egyre több pénzt kerestünk, szórakoztunk, utazgattunk.
Kétszer is fellépett a filharmonikus zenekarral.
És mindig elsírtam magam, amikor láttam az előadásait.
- Zenészcsalád vagytok. - Igen.
- Én dobolok. - Az ott te vagy?
Néha képtelen vagyok visszanézni ezeket.
Úgy elérzékenyülök tőlük, hogy nem tudok koncentrálni.
Gyönyörű hangja van. Miért nevezted be?
Egész életemben zenéltem,
de most már nem szeretném folytatni.
- Mi? - Kilépsz a zenekarból?
- Ne! Biztos megtegyük? - Édesanyád tudja?
Igen, tudja.
Igen?
Bocsi, hogy kiakadtam, mint valami Karen.
- Ugyan! - Tényleg bocsi!
Bocsi!
- Már megbeszéltük. Nyugi! - Bocsi!
Nem marad örökre utcazenész.
Nem járkálhat ki állandóan
az összes felszereléssel.
- Túl megerőltető. - Értem.
Ideje továbblépnie.
Igen, és szeretnék neki mutatni egy új irányt.
Az édességbolt az ő édesanyjáé volt.
Az ő kedvéért és saját maga miatt is
tovább szeretné vinni.
Doreen Édességboltja a családomé.
Évtizedekig népszerű volt a Tremében.
Ez volt édesanyám álma.
Látszott rajta.
Hallatszott a hangján.
Nagyon büszke volt rá.
Mikor abbahagyta a munkát, nem álltam készen átvenni tőle.
mert hívogatott a zene.
Nagyon szerettem zenélni.
Úgyhogy bezártuk a boltot.
Azt mondtam, idővel majd újra megnyitjuk,
mert fenn kell tartanom a családi örökséget.
De az élet kiszámíthatatlan.
- Ez az édességbolt? - Ez.
- Szuper! - Nagyon tetszik a cégér.
Az ő nevét kapta. Doreen Édességboltja.
A környéken mindenki odajárt
például iskolába menet nasikat venni,
de a Katrina teljesen tönkretette.
A hónapok aztán évekké váltak,
és most már egy romhalmaz az egész,
és egyre több és több dolgot kellene felújítani.
A bolt az élete része,
és pénzügyileg is fontos lenne, hogy rendbe hozzuk.
A zene a munkájuk.
- Nyugdíj-kiegészítés lenne? - Igen.
Értem.
Szóval a hétvégén
a városi tanács kulturális követté nevezi ki édesanyádat?
Igen. Tényleg hozzájárult, hogy jobb legyen a világ,
és mindkét örökségét megérdemli.
Csodásan beszélsz róla.
- Igen, nagyon imádom őt. - Alig várom, hogy megismerjük.
Itt van a kulcs? Kérnék egy kis plusz időt.
- Jó. - Mennyi kulcs!
Nem lesz könnyű megtalálni a megfelelőt.
- Kikísérünk. - Egek!
Köszönjük, hogy eljöttél, Dorian!
- Gyere! - Köszönöm!
- Szia! - Mi is köszönjük!
MELEG SZEMMEL
ELSŐ NAP
A ZENE AZ ÉLETEM,
DE CSAK ÚGY ÉRI MEG, HA MÁSOK IS HALLHATJÁK.
Ez a francia negyed. Mehetünk Doreenhez?
- Igen! - Ez az!
Alig várom, hogy halljuk!
Egész álló éjjel
Mosni és főzni fogok
A lakbérért
Mert tudom, hogy megbántottam
- Hallom a zenét. Ott van! - Ott van!
Oké, kezdjük!
Hihetetlen!
Esik az eső.
- Szia, Doreen! - Hali!
Mi ez? Jóságos ég!
Ez aztán a meglepetés!
Szia!
- Üdv! Egek! - Szia!
Jóságos ég!
Egy tuba!
Jóságos ég! Mi folyik itt?
- Szuper! - Egek!
Egyszerűen hihetetlen!
Most már értem, miért hívják Klarinétkirálynőnek.
Elég egy percig hallgatni őt,
hogy világos legyen, mennyire tehetséges.
Pont ilyesmire van szüksége annak, aki New Orleansbe látogat.
Lenyűgöző!
Szuper vagy!
Igen! Jól fizessétek meg! Szuper volt!
Szuper!
Te vagy Lawrence? Istenem, de helyes vagy!
- Helló! - Mizu?
- Velünk jönnél? - Tudom, hogy esik.
Gyere ide! Nem kell megáznod!
- Imádom! - Lawrence, helyettesítsd addig!
- Nélküle úgyse megy. - Csak szemerkél.
Ez máris egy igazi kaland.
Igen.
Jesszusom, ez annyira szuper!
Ez komoly?
Igen.
Az utcazenészek szoktak harcolni
a legjobb helyekért?
Igen. Mindig itt kell állni.
Régen csütörtök estén kijöttünk
és vasárnap estig itt voltunk.
- Így volt helyetek. - Igen. Hála az égnek.
Ezt ismerem.
Itt a sarkon is játszottunk egyszer, de a bolttulajdonos
nem örült neki, hogy ott zenéltünk.
Kiabálj ki, hogy „Nagy hiba! Óriási!”
Ez jó!
- Jó az a film. - Az!
- Julia Roberts! - Imádom!
Sokan nem tisztelik az utcazenészeket.
Meg akarnak menteni.
Jesszus, hányan próbáltak rajtunk segíteni!
Nem semmi!
- Tényleg? - Bizony!
Nagyon szép környéken laktok.
- Imádom. - Úristen!
Mikor megvettük a házat,
elhoztam ide anyukámat.
- Neki is tetszett. - A környék.
Megkérdezte, élnek-e itt feketék.
- Most már igen. - Én is ezt mondtam!
- Így van. - Igen. Erre ő: „Ó!”
- De szép ház! - Az!
Köszönöm.
- Szia! - Sziasztok!
- Örülök. - Én is örülök.
De jó a hajad, Dorian!
- Imádom! - Istenem!
Itt van!
Miért érzek vanília- és karamellillatot?
- Jó illat van. - Várjatok!
Csokit és vaníliát érzek, és még valami mást is,
de valaki sütött valamit.
Ha süti lesz, megőrülök!
- Szeretitek a csokoládét? - Minek nézel minket?
Van csokoládéja?
Úristen!
Ne már!
Azta!
Ez komoly?
Csokolád-É.
Miért versz át minket?
Tegnap is eljátszottam ugyanezt valakivel.
Bűntudatom volt, úgyhogy sütöttem csokoládés sütit.
- Akkor van süti? - Ez szuper!
Íme!
- Ez itt… - Úristen!
…krémsajt.
Gyere anyucihoz! Gyere a pocimba!
Egs, Tanny!
Fincsi, nem?
Ha elégedett, elkezd twerkelni.
Ropjad!
Én vagyok a Sütiszörny. A queer verziója.
Úristen!
- Itt vagy! - Igen.
Drágám!
Azta!
De jó ez a festmény!
A ház minden sarka tele van zenével és történetekkel.
Úgy érzem, a zene összehozza az embereket.
Az ételeknek is van ilyen tulajdonságuk.
Igen, így van.
Hasonlítunk. Te is álmodozó vagy.
Sok dologgal szeretnél foglalkozni,
de koncentráljunk a legfontosabb dologra…
- Ami érdekel. - …amit csinálni akarsz!
Milyennek képzeled el az édességboltodat?
Az első verzió…
- Hogy kivirultál! - Igen.
A boltban megtanultam sütni,
és anyukám mindig a gyerekek igényeit nézte.
- Én is ezt szeretném. - Persze.
És szeretném felturbózni
néhány saját süteménnyel, például leveles tésztával.
Csak kinyitom a hűtőt, és amit találok, azt megsütöm leveles tésztában.
Ez benne a legjobb.
Lehet édes, lehet sós, de lehet mindkettő is.
Egyszerűen minden jó ízű…
Oké, talán nem minden, de úristen!
Az ízprofilon még dolgozunk,
de én mondom neked,
ha egyszer kitalálom…
Ez jó programnak ígérkezik a hétre.
Szuper.
Mi van idelent?
Doreen, benézünk a szekrényedbe?
Mindent bőröndben tartok, mert sokat utazgatunk ide-oda.
Hol a bőrönd?
- Azta! - Bizony!
Jól összepakoltál.
- Segítek. - Köszönöm.
Mielőtt leülnél, másodállásban gondnok vagy?
- Nem. - Miért van nálad ekkora kulcscsomó?
- Ugye? - Hány karabiner ez?
Azért tartom külön őket, mert a kocsikulcsnak nem tesz jót a súly.
Oké, mutasd!
Ezek a lakáskulcsok a kinti zárakhoz.
A beltériekhez.
Az édességbolthoz.
A munkához használt lakatokhoz.
- Aha. - Ez rengeteg. Ülj csak le!
Oké.
Farmerdzseki.
Nem is rossz.
Az a felső idősebb, mint Dorian. Imádom.
Mint egy csatatér.
Nem. Nem.
Doreen pimasz.
Jó kedélyű. Élénk. Energikus.
Nem. Nem.
Ezek a ruhák…
- Határozottan nem. - Úristen!
…rémesek.
Kizárt.
Elment az eszed?
Ez katasztrófa.
Szereted hordani ezeket?
Ha valaki meglát és nem tetszik neki a ruhám,
de a zenémért teljesen odavan, akkor minden oké.
De nem szeretnél jól kinézni?
Bevallom,
elég sok telt nőt látok a tévében.
- Aha. - És csak nézek, hogy: „Azta!”
De nekem ez nem megy. Érted?
Miért nem?
Lehetnél csinos.
Megmutatom, mennyire egyszerű.
Istenem! Ez… Köszönöm.
Basszus!
Jesszus! Oké, mesélj!
Hogyan tisztálkodsz?
Arcot mosok, fogat mosok…
Igen. Megvolt.
…és kész.
Kész is.
Mert a frizurám elég tartós.
- Aha. - Az nem gond.
Ezért szoktad befonni?
Nem kell sokat törődni vele és jól is néz ki.
Igen, kényelmes.
Sminkelni sem igazán szoktam,
de amikor Dorian kisminkel…
Csak nézz magadra!
Gyönyörű arcod van.
Mikor először tett rám műszempillát,
- lehidaltam! - A szemed!
Királynőnek éreztem magam.
- Az szuper érzés. - Igen!
Nem szeretnél mindennap csini lenni?
Nem szeretnéd megtanulni?
Dehogynem!
Szia, gyönyörűm!
Szia, szépfiú!
Csak úgy árad belőled a tehetség.
Tényleg?
Milyen érzés azzal a tudattal élni, hogy rengeteg embernek örömet okozol?
Hát…
Köszi. Most jöttem rá.
- Így van! - Szuper.
- Tényleg. - Nos…
Mikor ideértünk,
azt mondtad, sokan meg akartak menteni, mert az utcán zenélsz.
Igen.
Aki nem ismer, az mindenfélét feltételez.
Igen.
Azt gondolják,
aki az utcán van, az biztos drogfüggő.
Vagy alkoholista.
Egy csomó szuper szórakozóhelyről kitiltottak már minket.
A munkaadók nem látják, mit értetek el.
Igen. Nem könnyű.
De azt csinálhatjuk, amit szeretünk.
Igen. Nem fáradsz el néha?
De igen. Régen imádtam utazni,
de most már a reptérre menni…
A repterek nagyok!
- Igen! - Hatalmasak!
- Istenem! - Az biztos!
41 évesen már szenvedek a térdem miatt.
- Nem is értem. - 41 évesen? Egek!
Fiatal vagyok.
Tisztában vagyok vele. De már megérzem.
- Bizony. - Aha.
Nekem a szemem romlott el 41 éves koromra.
- Mondom: „Na, tessék!” - Igen.
- Kezdődik. - Igen.
- Basszus! - Bizony!
Nem mondom, hogy megindultam a lejtőn, de…
- Felfelé haladsz. - …de durvább lett.
Lelkileg hogy érzed magad?
Akkor se panaszkodom, ha túlterheltnek érzem magam,
mert jobb, ha túl vagyok terhelve,
mintha nem lenne semmi dolgom.
Jól vagyok. Csak sok a meló.
- Azt csinálod, amit szeretsz. - Pontosan.
Igen, és ez jó.
Már csak három van, Ant! Hajrá! Menni fog!
- Hali! - Üdv, hölgyem!
Mindjárt meglesz!
Bocsi, az ujjam beleért a szádba!
A kedves lányodtól kaptam egy pár fotót.
Ő az anyukád?
- Igen. - Aha.
- Anna May. - Aha.
Ő az.
Először házakhoz járt takarítani,
de pár évtized alatt lett egy sikeres üzlete.
- Gyönyörű nő. - Igen.
Doreen Édességboltja.
Apám is sokat dolgozott ott, ő készítette a pultot is.
Jött a sok gyerek,
odamentek és beálltak a sorba,
és anyukám nagyon kedves volt.
„Szia, drágám! Segíthetek?” Tudod.
És meddig volt nyitva?
- Harmincöt évig. - Hűha!
Nagyon népszerű lehetett a környéken.
Igen, az volt.
- Szuper örökség. - Igen, tényleg az.
Nem akartam abbahagyni. Megvettük az épületet.
- Mikor? - Talán 2002-ben.
És azóta dolgozgattatok rajta?
- Naná. - Aha.
Igen, és kár érte,
mert amikor jött a Katrina,
Egy méternyi víz elöntötte.
- Ki kellett rámolni. - Aha.
Annyi rossz dolog érte,
és olyan sokáig!
Be akartuk fejezni, de nem ment.
Az idő egyre csak múlt, és minden csak álom maradt.
- Már megcsináltam ott ezt-azt. - Igen?
- Megnézzük? - Jó.
Igen!
- Gyerekek! - Igen?
Mehetünk az édességboltba?
Igen!
Tremé az ország legrégebbi szabad fekete negyede.
Itt élt egy Dorothy nevű hölgy. Mindig az ajtóban ült.
Mindenkiről mindent tudott.
Imádom a minden lében kanál öregasszonyokat.
- Mindent. - Mint te, Bobby.
Én is ilyen leszek. Igen.
Mi függönyhúzogatóknak hívjuk őket.
- Te is itt éltél? - Igen, pont itt.
- Itt? - Szia, ház!
- Ez az édességbolt? - Igen.
Ugye? Odabent már szorgosan dolgoznak a varázsmanóim.
Csodás érzés hangokat hallani odabentről. Eddig nem lehetett.
- Aha. - Ugye?
- Eddig csend volt, ugye? - Igen, így van.
Jó lenne, ha bemennél és láthatnád, hogy haladnak,
de még nem lehet.
Már azt hittem, bemegyünk.
Ez pont olyan volt, mint a csokolád-É!
Készen állsz a hétre?
Naná!
- Oké! - Kezdjük!
ISTEN HOZOTT NEW ORLEANS BELVÁROSÁBAN!
A hétvégén a városi önkormányzat
meglepi Doreent azzal, hogy kinevezik kulturális nagykövetté,
és szeretném, ha szépnek érezné magát.
És befolyásosnak.
Szeretném, ha érezné, mennyire megérdemli ezt az egészet.
Sok változás van most az életében. A lánya elhagyja a zenekart.
Nem tudja, meddig képes még az utcán zenélni.
Ez kicsit ijesztő lehet neki.
Ha emlékeztetjük, mekkora hatással van mindenkire,
és milyen örökséget hagy majd hátra,
talán könnyebben átvészeli ezt az időszakot.
Doreen imádja a zenét,
de most új fejezetet akar kezdeni,
és csodálatos, hogy visszatért a gyökereihez
és újra akarja nyitni az édességboltot.
Szeretném, ha izgatottan várná az új életét.
Doreen szuper nő,
és szeretném, ha a közösség a szépségét is csodálná.
Hiszen nézzetek csak rá!
Olyan helyes!
A dolgaink sokszor
nem úgy alakulnak, ahogy szeretnénk,
de remélem, ezen a héten segíthetek, hogy Doreen újranyissa az anyja boltját
és megtervezze a jövőjét.
MÁSODIK NAP
„BÁRHOL IS TARTASZ AZ UTADON,
PONT A LEGJOBB HELYEN VAGY.” - OPRAH WINFREY
Üdv a Sephorában! Ideje bevásárolni.
Imádom a Sephorát.
Most valóra válik a gyerekkori álmunk.
Igen.
Örülök, hogy segíthetek Doreennek.
Mindent a kosaramba fogok söpörni!
Ez a díj egy életre szóló élmény lesz Doreennek,
és szeretném, ha megtanulná kihangsúlyozni a szépségét.
- Nem értek az ilyesmihez. - Az arcod így…
Legyünk merészek!
Vágjunk bele!
Nagyon szexi lesz! El se fogod hinni!
Ez a kontúr.
Jót tesz az arcszínnek.
Ha látszik, akkor nem jó a színe.
Igen, így van.
Csini!
Ebből hét kell.
Oké. Szupi. Szeretnél rúzst választani?
- Ha jelölnének valami díjra… - Amikor majd jelölnek…
- Köszi. - Köszi. Igen…
Nincs „ha”. Manifesztálunk.
Meg kell tanulnom kicicomázni magamat.
A lila és a bordó nagyon illik hozzád.
Az idősebb nőknek azt tanítják,
hogy már nem mutathatják meg a szépségüket.
„Semmi élénk szín! Semmi frizura!”
„Ne tűnj ki a tömegből!” Nem! Mindegy, hány éves vagy.
Úgy fejezed ki magad, ahogy szeretnéd.
Ki ez a bombázó?
Ennyi, Mama.
Nézzük a bőrápolást!
Ez toner. Zuhanyzás után masszírozd a bőrödbe!
- Jó. - Ez luxus.
- Ugye? - Aha.
Úristen! Ez a dúsító szemgél szuper.
Dúsító szérum, hidratáló gél, C-vitaminos rózsaolaj.
Mindkettőtöknek szuper.
Ebben a sorrendben. Mondhatom?
Toner, szérum, szemkrém, hidratáló, olaj.
Oké.
Toner, szérum, szemkrém, hidratáló, olaj.
Oké.
Aztán haspacsi a melletted állóval.
Vagy csípővel. Az még jobb.
- Az cukibb. - Kell még egy kosár.
- Szeretsz anyuka lenni? - Istenem!
Minden egyes pillanatát imádom.
Istenem, de örülök!
Igen.
Imádok vásárolni, de csak úgy segíthetek,
ha jobban megismerlek és többet tudok rólad.
Tehát gyerekkorodban édességboltotok volt, aztán zenész lettél.
Igen. Muszáj volt sikeresnek lennem,
mert nagy karrier állt előttem.
Nálunk is ez volt.
Volt egy kis élelmiszerboltunk
édességes részleggel.
- Ebből éltünk. - Aha.
És a család azt hitte, mi, a gyerekek fogjuk majd átvenni.
De nem tettük. Ahogy te sem.
Apám nekem akarta adni, de nem kértem.
- Aha. - Biztos rosszulesett neki.
A szenvedély adott erőt, hogy így döntsek.
- Aha. - Hiszen jól klarinétoztam.
Kezdettől fogva kiemelkedően jó voltam benne,
és korábban még sose voltam ilyen jó semmiben.
Nem azt mondtam, hogy sose veszem át a boltot,
de azt akartam csinálni, amit élvezek.
Gondoltam, később átvehetem majd.
Aztán jött a telefonhívás.
Édesapám elhunyt.
Részvétem.
Köszi.
Anyukád tovább dolgozott a boltban?
Igen, amíg demens nem lett.
- Értem. - És… Igen.
Durva.
Érted? Ezért jegyeztem meg ennyire azt a beszélgetést apámmal.
„Neked adom a boltot.” „Nem kérem.”
Mert hogy merészeltem megbántani édesapámat?
Ezért érzed olyan fontosnak, hogy újra megnyisd az édességboltot?
A szüleid miatt?
- Keményen dolgoztak. - Aha.
Küzdöttek, és végül megvalósult az álmuk,
és nekem is ezt akarták.
De én a klarinétot választottam.
Igen.
Megértem, miért van bűntudata,
de szörnyű a tudat, hogy évtizedek óta emészti magát.
Ezen a ponton már
készen áll arra, hogy újraépítse az örökségét.
Szeretném, ha méltónak érezné magát erre,
és ehhez hozzátartozik a külső megjelenése is.
- Mehet? - Aha.
Elhúzom, jó?
Gyere csak!
Oké.
Eddig csak egy halom szövet voltál,
és nem tudtam, mi rejtőzik alatta.
Így már jobban látszanak a testarányaid.
A derekad.
A törzsed.
A lábad.
Most meg is mutathatod őket.
Az a helyzet, hogy a rövid felső problémás lenne.
Miért?
Amikor klarinétozol,
és felemeled a hangszert, kilátszana a hasad.
Igen, és mikor leengedem, utána is kilátszana egy kicsit.
Igen.
Idefent maradna. Értem.
Akkor ideálisabb lenne egy hosszabb felső, ami jobban takar.
Igen.
A cipő pedig…
Ha egy helyben állok, akkor oké.
Értem. Jobban szeretnél egy lapos cipőt. Oké.
- Igen. - Most felejtsd el a klarinétot!
Egyébként jól érzed magad ebben?
Igen. Mint valami tévésztár.
Tényleg szép vagy.
- Köszi. - Tényleg.
Azt mondta, ugyanolyannak látja magát,
mint a nőket, akiket csodál.
Ennyi! Pont ez kell.
Csodásan néz ki.
Figyelemfelkeltő a külseje.
Hollywood.
Hollywood!
Vagány, erős és kreatív nő vagy, és annak is látszol.
Hihetetlen.
HARMADIK NAP
„MEGÉLNI VALAMIBŐL NEM UGYANAZ, MINT ÉLNI.” - MAYA ANGELOU
Kívülről nem sokat változott, igaz?
Elég sok felfordulást láttunk már,
mióta tart a Meleg szemmel sorozat, de ez aztán nem semmi!
El akartam hozni Lawrence-t is, hogy lássam, átmegyünk-e a férj-teszten.
- Tetszik ez a rész. - Ugye? Jó nyitott.
- Ő Taika. - Helló!
Talált egy pár szuper fotót, amiket kitehetünk ide.
Sokan laknak a környéken,
akik emlékeznek a boltra és Annie May asszonyra.
Emlékeznek arra is, hogy gyerekként gyakran jártak ide.
Mióta megkaptuk a kulcsokat,
rengeteg penészt és törmeléket távolítottunk el,
de még rengeteget kell dolgoznunk,
hogy újra megnyílhasson az édességbolt.
De mindenképp be akartam fejezni, hogy Doreen emlékezhessen a múltjára
és visszatérhessenek a boltba a fiatalabb generációk.
- Nagyon sokat haladtunk. - Igen?
- Ez egy új élet kezdete. - Szuper lesz.
Az édesanyja odafent örül, hogy újra emberek vannak a boltban.
Úgy örülök!
A minap beszélgettem anyukáddal.
Megbeszéltük, milyen termékeket szeretne árulni.
Nagyon tetszik neki a leveles tészta gondolata.
- Igen. - Nekem is megtetszett.
A leveles tészta mindenre jó.
Lehet édes vagy sós, bármivel megtölthetjük.
Kísérletezzünk!
Bemutatok néhány méretet és formát.
- Csinálhatnánk együtt. - Oké. Szuper!
Jól van.
Dorian támogatja az anyját az új életében. Szeretné, ha minden rendben lenne.
Először nézzük a klasszikus dánt!
Bemutatom, milyen sokféleképp felvághatjuk a tésztát.
Ez itt a dán fonat.
Csak megcsavarjuk, és kész is a szép fonatunk.
Ez a küldetésünk.
Ez pedig a szélkerék.
Leveles Tésztás Küldetés.
Csupa nagybetűvel.
Kivágunk egy kört,
és megtöltjük valami finommal.
- Jó. Próbáljuk ki! - Mi lesz ez?
A legnehezebb forma.
- A nehézzel kezded? - Igen.
Nem lep meg.
Dorian, mit szólsz ahhoz, hogy újjászületik az édességbolt?
Érdekel, mit hoz ki belőle,
és várom már, hogy egész éjjel dolgozzunk.
Te is fogsz?
Igen, szeretek Anyával sütni.
Nagyon jóban vagyunk, szeretem a társaságát.
Kedves, hogy ezt mondod anyukádról.
- Tényleg barátok vagyunk. - Aha.
Szeretitek egymást és jóban vagytok?
- Így van. - Igen.
- Nézzétek! - Gyönyörű.
Tényleg gyönyörű!
- Jaj, ne már! - Jöhet rá a tojás!
- Fura, hogy nyers tojást teszünk rá. - Igen, ezért…
Ha megsül, majd megértitek.
A cukor szépen hozzátapad.
De szép!
Mikor megláttam a friss kaprot, nagyon megörültem neki.
Szuper gondolat.
Néha lépésről lépésre követjük a recepteket…
Legyen tejszínes-gyümölcsös!
…máskor szívesen játszunk és kísérletezünk,
és próbálunk kreatívak lenni.
Pont olyan, mint a jazz.
Én most beteszem az enyémet.
A sütő 200 fokos.
Úgy 15-17 percig kell sütni, hogy kész legyen.
Számomra lenyűgöző látni, hogy együtt éltek
és együtt dolgoztok.
Te is így nőttél fel, Doreen?
- Nagyon anyás voltam. - Igen?
- Én is az vagyok. - Igen, még most is.
Ha visszatekintek a gyerekkoromra…
tulajdonképpen a boltban nőttem fel.
Rengeteg emlék köt az édességbolthoz.
Értem.
Anyám sok időt töltött a boltban,
és jóval korábban kezdtem a sütést, mint a zenélést.
Nagyon szerettem.
Csodás volt édesanyámmal lenni.
- Értem. - Igen.
Doreen és az édesanyja rengeteg szép emléket szerzett a boltban,
és most, hogy új fejezet nyílik Doreen életében,
ez a bolt jóval több egy üzletnél.
Ez a családi öröksége, amit nagyon tisztel.
És ez csodálatos.
Aranybarnára sült! Alig várom, hogy lássátok!
- Megijedtem. - Csak felpörögtem.
Parancsoljon!
Pour vous.
Hát ez gyönyörű!
Csak tojás van rajta?
És egy kis Demerara cukor.
Szeretem, ha ropog rajta a cukor,
mert a tészta önmagában elég semleges ízű.
Nagyon szép.
A szélkerék tetszik?
- Igen. - Nagyon művészi.
- Csodaszép. - Majd átküldöm a fotót.
- Oké. - Nagyon szép.
- Kísérletek a konyhában. - Nem semmi!
- Kezdjük a sóssal! - Oké.
Jesszus!
Nem szoktam kaprot használni, de isteni.
Azta!
- Aha. - Kapor.
Ez sonkás-sajtos.
Koccintsunk!
Egs!
Ez a legjobb.
- Isteni. - Szerinted is?
- Imádom. - Süthetünk hosszú fonatokat.
- És felszeletelhetjük őket. - Igen.
Sós süti már van. Mi legyen az édessel?
Epres-áfonyás.
Ez népszerű lehetne.
- Tejszínes-gyümölcsös. - Aha.
Finom, de használhatnánk kémsajtot és porcukrot
a friss gyümölcsökhöz,
mert így most kicsit…
- Lapos. - Lapos.
Milyen alakú legyen? Szélkerék?
- Igen, az tetszik. - Igen.
Klasszikus szélkerék,
krémsajt, porcukor, egy kis vanília,
marinált gyümölcsök.
- Igen. - Remek.
Ennyi.
Azta!
NEGYEDIK NAP
„AHOGY A ZENE VÁLTOZIK,
ÉN IS MEGVÁLTOZOM.” - ARETHA FRANKLIN
Ez az, Doreen! Úristen!
Oké, kerülj beljebb!
- Köszi. - Jó.
Isten hozott!
- Szia, Akeisha! - Helló!
- Hogy vagy? - Jól.
- Ő a gyönyörű Doreen. - Üdv, Doreen!
Foglalj helyet, drágám! Jól van.
- Megfoghatom a hajad? - Persze.
- Jó. - Persze.
Mióta hordod befonva a hajad?
Harminchét éve.
Az nagyon hosszú idő!
Mi lenne, ha kipróbálnánk valami mást?
Válasszunk neked egy könnyen kezelhető frizurát!
- Oldalt ritkább. - Ne mondd ki!
A hajhagymák utálják.
- Oké. - Nagyon szép.
Egy gyönyörű ismerősöm, akit imádok, túlterhelte a hajhagymáit azzal,
hogy Reagan óta folyamatosan
befonva hordja a haját, de hidd el,
maradt még bőven hajhagymád. Újranőhet a hajad.
Hajrá!
- Oké. - Hajrá!
Utánozlak, ha kihívod a mentőket.
Nem!
Doreen számára a fonott haj egyet jelent a kényelemmel.
És csodásan áll neki.
Szeretnék mutatni neki egy pár szép és könnyen kezelhető frizurát.
- Jó lenne kiengedni. - Jót tesz neki.
Jól is néz ki.
- Igen. - Aha.
Ha nem hagyod pihenni, nem tud regenerálódni.
Hagyjuk lélegezni és pihenni a haját,
de ha szeretne, bármikor visszatérhet a fonatokhoz.
Ez az, Doreen.
Hadd lélegezzen egy kicsit!
A hajhagymáid most nagyon hálásak.
„Halleluja!”
Azt hiszem, Doreen rögtön megkönnyebbült,
amint kibontottuk a fonatait
és megmostuk a haját.
Ez fantasztikus!
Jóságos ég!
Mondtam már, hogy gyönyörű a hajad?
Tényleg az.
Mi a fene? Állati jó!
Hol volt a kedvenc fellépésed?
Kolumbiában, Bogotában.
Egy felvonuláson voltunk,
és egy hegytetőről indultunk,
aztán ahogy leereszkedtünk,
félúton láttuk,
hogy mindenfelé emberek voltak.
Nem tudtam spanyolul,
az ottaniak többsége pedig angolul nem beszélt,
de volt egy farsangi dal, aminél megénekeltettem őket,
hogy: „Hadd halljam a hangotokat!”
Soha életemben nem láttam még annyi embert.
- A zene a közös nyelv! - Igen. Szuper volt.
Úristen, ez nagyon szupi!
Doreen hihetetlen ember.
Ahogy játszik
és ahogy eggyé válik a zenével… Megérdemli az elismerést,
és nagyon örülök, hogy meg is fogja kapni a közösségtől.
Készülj fel, mert nagyon jól nézel ki!
Remekül.
Azért még szereted a férjed, igaz?
Oké? Nehogy elkezdj félrelépni! Mehet? Három, kettő, egy.
Azta!
Szuper. Azta!
- Gyönyörű, ugye? - Igen. Azta!
És milyen könnyű!
- Ugye? - Annyira… Igen.
Állj fel és nézd meg jobban!
Úristen, de gyönyörű, ahogy felállsz és megmozdul!
Fel se ismerlek!
Szuper lett.
Ugye? Érzed, hogy belekap a szél?
Igen.
Megölelhetlek? Ez szuper volt.
ÖTÖDIK NAP
„A KITARTÁSOM LETT AZ ÖRÖKSÉGEM,
MERT HITTEM ÖNMAGAMBAN.” - TINA TURNER
Sziasztok! Megjöttünk!
- Hali! - Helló! Gyere, Bobby!
Jó, jövök.
- De csini vagy! - Helló!
Úristen, a hajad!
- Gyönyörű. - Igen, jó sűrű.
Szia, drágám!
És valaki segített észrevenni.
Milyen heted volt?
Rossz voltam.
Mindenki rám figyelt. Nem dolgoztam.
Ezzel nem tudok azonosulni. Én imádom a figyelmet. Te nem?
- Azért hozzá tudnék szokni. - Oké.
Folytathatjátok.
- Aha. - Meg is érdemled.
Még nincs vége. Terveztünk még ezt meg azt.
Kedves DeMille, kezdhetjük a felvételt!
Örvendek.
Az a helyzet,
hogy Doreen nem tudja, hogy ma kitüntetést kap.
Azt hiszi, csak bemegyünk a boltba.
Azta, Doreen! Tiszta Naomi Campbell lettél.
Alig várjuk, hogy Doreen meglássa, mennyi ember rajong
érte és a zenéjéért.
Megérdemli, hogy jól érezze magát.
Tarts szünetet és egyél!
Nehogy lemenjen a vércukrod, ha ezt meglátod!
Nem hiszek a szememnek!
Oké. Nézzük a ruhákat!
Milyen színes!
Igen. Hoztunk egy csomó egyberuhát.
Tudom, hogy nem szoktál ilyesmit hordani,
de így nem kell annyit agyalnod,
hogy mit vegyél fel.
- Szuper. - Ennyi.
Csak egy cipő kell hozzá.
Azta!
Egész héten mindenre ezt mondtad. „Azta!”
Így most egész másként látom… önmagam.
Ma este övet is kapsz, hogy kiemelje az alakod.
Észrevetted a lapos cipőt?
- Igen. - Azt mondtad, kényelmesebb.
Figyelmes vagy.
- Oké, mehet? - Aha.
Doreen, szépségem, gyere elő!
Úristen! De izgi!
Gyönyörű!
- Csodás! - Ugye?
Gyönyörű.
- Csinos vagy. - De szép a cipőd!
Nem igazán tudtam, hogyan kell ebben járni.
Úristen, de csinos vagy!
Gyönyörű vagy.
Szuper.
Annyi lehetőséget látok!
Mintha egy párhuzamos univerzumban lennék. Azta!
Szerintem valaki mondani akar valamit.
Nekem is van egy kis meglepetésem.
Azt hitted, egész héten megúszhatod, hogy tőlem is kapj valamit?
Utazni fogunk egy kicsit, és közben megállunk majd valahol.
Jó, benne vagyok.
- Szia! - Szia!
Viszlát!
Mivel Doreen az utcán zenél,
nehéz bejutnia a kulturális létesítményekbe.
Ettől még fantasztikus zenész,
bár sok ajtó zárva maradt előtte.
Nagy hatással van New Orleans lakóközösségére.
Az örökség, amit teremtettél
messze túlmutat rajtad.
Generációk rajonganak érted.
Azt mondtad, a hivatalos szervezetek
nem igazán tisztelik a munkádat.
Így van.
Nehéz az utcán zenélni.
Azt akarom, hogy észrevegyenek, hogy megálljanak,
hogy jól érezzék magukat és fizessenek.
Aha.
Pénzem már van,
de a pályafutásom alatt
igyekeztem kivívni a hivatalos személyek
és a fontos emberek tiszteletét.
Értem.
De úgy érzem, ez már sose fog megtörténni.
Már beletörődtem. Érted?
- De így is rengetegen szeretnek. - Aha.
Régóta küzdesz.
Amit fekete nőként csinálsz, az egyszerűen elképesztő.
Mindannyiunknak erőt adsz.
Amikor bemegyek a boltba,
és a sorban az előttem álló hátranéz,
és: „Úristen, ez az a nő!”
én meg: „Milyen nő?”
Én is elkezdem keresni.
A mindenit!
Ha már benne vagy, nem tudatosul benned,
milyen fontos lettél. Hiszen te csak önmagadat adod.
- És sokkal nagyobb… - Igen.
hatással vagy a világra, mint hinnéd.
- Köszönöm. - Komolyan.
Aha.
Itt most megállunk.
Oké.
Gondoltam, megnézhetnénk a Jazz Múzeumot.
Oké. Ez a szakterületem.
Kíváncsi vagyok, mit tartogat egy ilyen fiatal fekete srác számára.
- Sok Louis lesz. - Aha.
Semmi Doreen, de jó sok Louis.
- Semmi Doreen? - Semmi Doreen.
Emberek…
Doreen Ketchens!
Úristen!
De jó!
Igen!
- Meglepődött! - Úristen!
- Szuper! - Jaj, Anya!
De csinos vagy!
Bizony.
- „Bizony.” - Úristen!
Mint főiskolás korodban.
Igen!
Isten hozott a New Orleans Jazz Múzeumban, Doreen!
Nagy rajongód vagyok.
Felismered esetleg ezeket a tárgyakat?
Szeretnénk, ha kiállíthatnánk itt ezeket.
Ha te is része lennél a múzeumunknak.
Saját kiállításod lesz.
- Szóhoz se jutok. - A múzeumban!
Szeretném felinvitálni ide az egész családot.
Negyven éve zenél New Orleans utcáin.
Végre meggyőződhet róla, hogy a közösség tiszteli őt
és örökre a város részévé vált.
- Mehet? - Igen.
Oké.
„Dr. Doreen J. Ketchens klarinétművészt,
jazzvirtuózt, oktatót és zeneikont,
aki négy elnök óta zenél,
1994 óta szinte minden évben megjelentetett egy albumot,
a közösség New Orleans kulturális nagykövetének tekinti.”
„A Klarinétkirálynő…”
Ezt imádom!
„A Klarinétkirálynő évek óta zenél a francia negyedben
Doreen's Jazz New Orleans nevű zenekarával,
és élénk, energikus és örömteli New Orleans-i jazz zenéjüket
47 államba és 24 országba vitték el.”
„Doreen olyan nagy zenészekkel lépett fel,
mint Ellis Marsalis és Trombone Shorty.”
„A louisianai filharmonikusokkal fellépett a St. Louis-katedrálisban,
az Orpheum Színházban
és New Orleans 300 éves évfordulójának ünnepén is.”
„Most pedig Helena Moreno testületi elnök kérésére
New Orleans városa kijelenti,
hogy a tanács Dr. Doreen J. Ketchens amerikai jazz-zenészt
és klarinétművészt kulturális nagykövetté fogadja.”
„New Orleans város nevében köszönjük,
hogy megmutattad a tehetséged a világnak.”
Mind a hét tag aláírásával.
Nagyon szeretünk.
Óriási áldás vagy a városunknak.
Imádunk.
Ez a tiéd.
Beszédet!
Nos, mondok valamit.
Mikor beléptem ide, azt mondtam: „Louis Armstrong a példaképem.”
„Belőle sokat láthatunk itt,
de nincs semmi Doreen.”
Nos, tévedtem.
Nagyon köszönöm mindenkinek.
Miss Sadie-nek, Miss Morenónak, a csodaötösnek
és ennek a sok fantasztikus, csodálatos…
Egyszerűen…
Ahogy végignézek az arcokon, az van bennem, hogy: „Nyugi!”
Hogy kerültem ide? Te jóságos ég!
Köszönöm mindenkinek. Egyszerűen… Azta!
Azta!
Ez az egész elképesztő.
Csodálatos. Nagyon hálás vagyok.
Köszönöm.
Gyakran ünneplünk olyanokat, akik már nincsenek köztünk.
Ő viszont láthatja, mennyire szeretik, és ez fantasztikus.
Nahát, milyen csinos vagy!
Ugye? Hihetetlen!
Ahányszor csak elsétálok vagy elbiciklizem melletted,
mindig megállok. Nagyon élvezem a zenédet.
Köszönöm.
És most jöjjön egy másik New Orleans-i nevezetesség!
Doreen Édességboltja.
Mehetünk az édességboltba, emberek?
- Anna May örökségéhez? - Igen!
Igen? Jó. Akkor indulás!
Jól van, nyomás!
Hűha!
Azta!
Istenem!
Mintha nem is az enyém lenne.
Pedig a tiéd.
Jóságos ég!
Nyisd csak ki az ajtót!
Menjünk be?
- Jó. - Igen?
- Érzem anyám főztjének az illatát. - Oké.
Nyisd ki a szemed!
Úristen!
A te neved áll minden…
Jóságos ég!
Úristen!
Jóságos ég!
Azta!
Szóhoz se jutok.
Nagyon hálás vagyok. Szerencsés vagyok.
Nagyon köszönöm.
Kegyetlenül hálás vagyok!
Majdnem csúnyát mondott!
Úristen!
Először édesanyámat láttam meg,
aztán édesapámat, aztán a gyönyörű kislányomat.
Elképesztő, ahogy megállt itt… az idő.
A családodnak szép nagy öröksége van.
A zene, a kultúra és ez az édességbolt.
Istenem! Nagyon szépen köszönöm.
Jóságos ég!
- A remekműveink! - Süti!
Úgy érzem, jó úton haladunk.
Fontosnak éreztem, hogy emlékezni tudjon rá, honnan jött,
és így a jövőben
fel tud készülni arra, hogy hová tart.
Lehetek az első tolvaj kissrác?
Az első kissrác!
Hűha! Na, kinyitunk?
- Oké. - És milyen csinos vagy!
Sétáljunk így!
- Igen! - Igen!
Gyertek be!
Doreen ma ráébredt, mennyire fontos része a közösségnek.
- Gyönyörű! - Ugye?
Művészként igazán egyedi életet épített magának.
És ezt most megörökíti egy olyan intézmény,
ahová elmehetnek az emberek, hogy megismerjék
az életét és a munkásságát, hogy mit adott a városnak és a jazz műfajnak.
Évtizedek munkáját.
Édességből sosem elég. Ingyen van. Kértek édességet?
Remélem, az édességboltban is
ugyanilyen szenvedéllyel fog dolgozni a közösségért
és fenntarthatja az örökségét, amíg csak szeretné.
Szuper!
Azta! Ez lenyűgöző!
Életem egyik legboldogabb élménye volt
elkészíteni veled és Doriannal ezeket a sütiket.
- Nekem is. - Remekül szórakoztam.
Most épp úgy érzem, nagyszerű dolgok állnak előttem,
és szuper ötleteim vannak,
amikre a szüleim biztosan büszkék lennének.
És a múltbeli énem is.
És úgy érzem, ma megtanultam egy nagyon fontos dolgot.
A zene és az édességbolt a két örökségem. Kéz a kézben járnak.
Mint egy tündérmese. És ez csodás.
Nálunk a szeretetnek illata és hangja is van.
A feliratot fordította: Katie Varga