СЕРІАЛ NETFLIX
-Хто ви? -«Орли війни»!
QUEER EYE
БАТОН-РУЖ, ЛУЇЗІАНА
Наш герой — Дентон Маллас.
Футбольний тренер у Луїзіанській школі для дітей із вадами слуху.
-Він також вчитель. -Чудово!
Краще футбольний тренер.
Приготуватись. Три, два, один.
Він щойно отримав підвищення на роботі.
Тепер Дентон — новий спортивний директор ЛШДВС.
Футбол — моє найбільше захоплення й мій найбільший стимул, так,
але ще більше мене мотивує робота з дітьми з вадами слуху.
Усі ці традиції, звичаї людей із вадами слуху,
я можу природно передати моїм учням тут.
Тут на 100% гарантований доступ до жестової мови.
Вони можуть займатися спортом, театром.
Якби вони пішли в звичайну школу, чи мали б вони такі самі можливості?
Сумніваюся.
Коли у віці 18 місяців з'ясувалось, що Дентон має вади слуху,
уся сім'я вивчила жестову мову.
Насправді таке буває нечасто.
Що дуже дивно.
Якщо твоя дитина не чує, як можна її не вивчити?
Його батько, Джей, присвятив себе просуванню свого сина,
особливо в спорті.
Щоб Дентон розумів стратегію гри,
Джей став тренером і подавав йому знаки.
Завдяки цьому й іншим подібним діям Джей завжди був героєм Дентона.
Я знаю!
Особисто я думаю, що це він мій герой. Абсолютно.
Він багато всього витримав.
Ти не чуєш, ти намагаєшся йти по життю,
де так багато перепон.
Але він проживає своє життя на повну.
Він досяг успіху. Розцвів.
Я хочу бути підтримкою для моїх учнів,
як мій тато був моєю підтримкою.
Він дуже підтримує людей.
Він багато робить і може цього не помічати,
але, коли ти стаєш усім для всіх, це не проходить для тебе без сліду.
«Розслабся. Приділи собі час. Відпочинь».
А я кажу: «Ні, я ще не закінчив».
Я маю зробити усе, що можу, для цих дітей.
Спортивний директор,
головний футбольний тренер,
помічник тренера з баскетболу,
тренер із важкої атлетики,
тренер з легкої атлетики
тренер з академічного квізу.
Назвіть щось — і він це робить.
Я думаю, Дентон заслуговує трохи більше… трохи більше причепуритися.
Тому що він у позиції лідера,
і він, знаєте, є обличчям спорту,
і він там, на полі.
Важливо, щоб така людина, як він, мала гарний вигляд,
представляючи нашу школу і команду.
З кожним роком у ЛШДВС меншає нових учнів.
і особливо — у спортивному відділі.
-Ні! -У футбольній команді лише 15 гравців,
і є ризик, що її розпустять.
Дентон відчуває, що зобов'язаний довести, що цю програму закривати не можна.
Дентон однозначно відданий цій роботі,
і він досяг успіху в сфері культури людей із вадами слуху, і він хоче допомогти.
І, так, я думаю, йому це важко.
Треба допомогти йому з упевненістю
й усвідомленням величини його внеску.
Мої ступні пульсують, бо я цілий день ходжу й щось роблю.
Він може стільки дати,
але, якщо він не змінить підхід, думаю, він вигорить.
Я не впевнена, що він усвідомлює, як сильно ми помічаємо його відданість
і пристрасне служіння нашій школі, нашій спільноті й нашим учням.
Думаю, цей досвід може дати йому багато впевненості,
щоб він і далі змінював життя учнів школи для дітей із вадами слуху.
У кінці цього тижня
«Орли війни» ЛШДВС гратимуть свій перший матч за три роки.
-Уперед, «Орли війни»! -Так!
Дентон має зосередитись на грі на полі й поза ним,
щоб бути здатним повести команду до остаточної перемоги.
Саме так, він веде!
Наша місія — допомогти тренеру Д знайти свій широкий крок і вести з гордістю.
Так!
ДЕНЬ 1
ТРЕНЕР НЕ МАЄ БОЯТИСЯ
ЗАПИТУВАТИ ВСІХ, У КОГО ВІН МОЖЕ НАВЧИТИСЯ. Б. НАЙТ
Усі знають жестову мову?
-Трохи. -Можливо, трохи.
Моє ім'я.
-Моє ім'я. -Ви все ускладнюєте, хлопці.
-Як буде «є»? -«Є» мало використовують.
О, я бачу людей на полі.
Вони грають у футбол?
Ну ж бо. Радісно, хлопці.
…і ви проходите.
Як справи?
Радий познайомитися.
Можна обійнятися?
Привіт, усі. Як справи?
Це нагадує «Вогні п'ятничного вечора».
Або «Згадайте «Титанів». «Давай, починай».
А ще Дентон красунчик.
Як можна бути таким милим? Чарівний.
Ти давно працюєш тренером?
Сім років.
Гаразд. Давно.
-«Ого!» Так. -Так.
-Покажеш роздягальні? -Так.
Так? Добре.
-Дякую. -Бувайте.
Бувайте! Люблю вас.
Швидше!
-Гаразд. -Добре.
Ця роздягальня однозначно бачила кращі часи.
Їй не завадив би ремонт.
Тут є запах, який хтось назвав би протухлим.
Знаєте, коли знімаєш шкарпетки в кінці довгого дня
і нюхаєш, щоб зрозуміти, які вони?
Боже!
Ось, як пахне вся ця кімната.
Це неправильно.
Можна подивитися? Знімеш це?
Так.
О так!
Яке обличчя. Ось так!
Ти завжди такий енергійний?
О так, я повинен.
Я повинен бути енергійним.
Зранку до вечора, протягом усього дня.
Я це обожнюю. Спорт, школу з дітьми.
Це моя улюблена частина дня.
Ми хочемо побачити решту школи. Покажеш нам?
Ходімо.
Дивіться на ці трофеї.
Що це за зона?
Це наш буфет.
-Буфет. -О, буфет.
Коли востаннє використовували цей буфет?
Два роки тому.
Я бачу автомат для попкорну й мультиварку. Що ви тут подавали?
Попкорн, хотдоґи.
Ходімо.
О, тут були душі, але тепер це комора.
Гаразд, кросівки.
Білизна, якої я не торкнуся.
Шкільні речі.
Так, зрозуміло. Ти працюєш у школі.
Багато шкільних речей.
Добре. Ясно.
Шкільні речі.
Базові.
Спорт грає велику роль у твоєму житті.
Чому… футбол. Футбол?
Так? Правильно?
-Футбол. -Дай подивитися.
Я в окулярах. Зніму їх.
Адже я знаю, що жестова мова — це ще й вираз обличчя, так?
Так.
Чому футбол для тебе такий важливий?
Спорт завжди був однією з моїх віддушин.
Бували дні, коли на мене забагато всього навалювалося.
Я почувався вигорілим і виснаженим
від спроб говорити й читати по губах.
Було важко розвивати стосунки з моїми однокласниками, які чули.
Спорт був одним із моїх способів розслабитися
і виразити емоції.
А тоді я вступив до футбольної команди в спеціалізованій школі й закохався.
Оскільки мій батько й сам обожнював футбол,
між нами виник дуже тісний зв'язок.
Зрозуміло.
Мій тато завжди мене підтримував.
Я хочу, щоб ці діти мали такий самий досвід,
адже деякі з них не мають цієї рольової моделі.
Бо завдяки татові
ти побачив, що зміни можливі.
Саме так.
Думаєш, ти знаєш, як це зробити?
Мені важко це зрозуміти.
Сподіваюсь, я зможу їх підтримувати і мотивувати.
Зробити так, щоб їхнє майбутнє було яскравим.
Так, ти відчуваєш забагато тиску.
Так.
Війна.
Війна?
Орел.
Отже, розкажи мені про цей мурал.
Насправді він тут уже давно,
мабуть, ще з 80-х або 90-х,
і він ніколи не змінювався.
Важко зібрати кошти й щось оновити, відремонтувати.
Думаєш, зараз школі важко профінансувати такі речі?
У 1970-х ми мали більше 300 учнів.
З часом кількість учнів скоротилась.
Скоротилась.
Тепер у нас біля 90 учнів.
Усе більше учнів переходять у звичайні школи.
Можливо, це тому, що, коли народжується дитина з вадами слуху,
лікарі або аудиологи часто кажуть батькам: «Гей, знаєте, що? Краще вчитися говорити,
читати по губах, використовувати прилади
або кохлеарні імпланти».
І не згадують навчання жестової мови.
Я бачу,
що це дивовижна культура, якою ти дуже захоплюєшся,
і хоча, можливо, вона трохи йде на спад,
вона досі заслуговує уваги й простору,
яким ці діти могли б пишатися, так?
Так, це точно. Так.
То як тобі ідея
намалювати цього тижня тут новий мурал,
який справді відображатиме те, із яким ентузіазмом ти ставишся
і до спорту, і до дітей, які сюди приходять?
Так, однозначно.
Серйозно, я хочу бачити щось, що надихає.
Чи є якась фраза або девіз, які ти кажеш дітям,
щоб ми їх включили?
На захисті гнізда!
«На захисті гнізда»? Це логічно.
Готові?
Будьте агресивні.
Орли… Ні, ти маєш стрибати!
-Я стрибаю! -Розберися!
Стерво, уважніше.
Шість, сім, вісім.
Будьте агресивні.
Орли, будьте агресивні.
Спорт!
Я знав, що це станеться!
Не твій П!
-Гей! -Ось, як ти допомагаєш?
Допоможеш йому з костюмом тренера?
-Звісно. -Добре.
-Дякую. -Щасти.
Підеш зі мною?
Ви всі добре потренувались.
До зустрічі.
Бувайте.
Я вже подивився, що тут у тебе є.
Це в основному все, що я ношу в школі.
Майже все, що в тебе є, це шкільні речі.
Я отримав більшість цього одягу від школи.
Нащо відмовлятися від шари?
Шара — це чудово, але це не має бути твоїм єдиним гардеробом.
Ти тут не лише тренер. Ти — вчитель, так?
Ти спортивний директор.
Маю на увазі, це зрозуміло, якщо твоя єдина робота — тренувати.
Так простіше.
Так легше переходити зі школи на футбольне поле для тренування.
Легко не означає правильно.
Це підходить для поля.
Я хочу зробити краще за це.
-Спорт! -Рахунок!
Спорт!
Цікаво.
Гаразд.
Гаразд, по-перше, я знаю, що всі це казали,
але ти просто приголомшливий.
Так, королево!
Так, королево.
Перші сиві волосинки.
Вони вилізають ось уже…
Вони вилізають останні два-три роки.
Це пов'язано зі стресом?
Трохи, так.
У мене є запитання про фільм.
Ти бачив «Сестро, дій 2?»
Сюжет доволі схожий на те, що тут відбувається,
крім того, що у них є хор,
і це футбольна команда.
Цю програму притисли до стіни.
Так можна сказати?
Так.
Твоя програма зараз тут.
Так, однозначно.
Іноді я маю багато різних справ, які потрібно зробити.
З чого почати?
Тож я ходжу туди-сюди й усе це роблю.
Мені здається, у мене ніколи не закінчуються справи.
Іноді, коли я дуже хвилююсь за майбутнє,
я думаю,
що краще зосередитись на тому, що відбувається тут і зараз,
ніж непокоїтись про те, що станеться пізніше.
Ти готовий зробити пріоритетом необхідність дати собі трохи спокою
і вивчити зі мною кілька нових речей,
щоб трохи звільнити час і енергію на турботу про себе?
Так, я готовий. Так.
Гаразд.
Я намагався вивчити трохи жестової мови.
Вибач, якщо я помилюсь, але я поставлю запитання.
Що ти їси на обід щодня?
Сендвіч із арахісовою пастою.
Зауваж, там немає желе.
Чому без желе?
Я роблю це відтоді, як був дитиною.
Отже, ти людина звички.
О так. Абсолютно.
Не лагодь те, що не зламано.
Коли ти був дитиною,
що ти любив їсти?
Яку їжу я любив у дитинстві?
Що ж.
Я любив татові бургери «Нечоса Джо».
Не консервовані, а домашні.
Обожнюю «Нечос Джо».
Цього тижня я хочу допомогти тобі відкрити твого нового…
Фаворита.
Фаворит.
Улюблена їжа.
Отже, ти готовий почати цей тиждень з нами?
Я готовий, коли ви готові.
Зробімо маленький номер? Ми маємо якось вийти.
Уперед.
-Уперед. -Уперед.
-Уперед! -Добре.
Я думав, ми зробимо це на «три, два, один».
ПОЧАТОК РОЗВИТКУ ТАМ,
ДЕ КІНЕЦЬ ЗОНИ КОМФОРТУ. - ТОНІ РОББІНС
Я бачу весь тягар, який Дентон на себе бере,
але він має зрозуміти, що в нього є ресурси,
в нього є навички і в нього є сила
щоб досягнути всього, що він хоче досягнути.
Естетично це, можливо, одне з моїх найлегших перетворень,
але складність у тому, як багато Дентон віддає своїй спільноті,
тож, любі, моя задача —
виростити трохи спокою в прекрасному світі Дентона.
Пробудити інтерес в учнях надважливо для Дентона,
тож моя робота цього тижня — подарувати любов цьому спортивному відділу,
щоб команди справді могли почати пишатися тим, що вони роблять.
Їжа для Дентона не пріоритет, і я це повністю розумію.
У нього стільки справ.
Але при цьому він застряг у своїх звичках.
Я хочу змусити його спробувати щось нове —
щось, крім хліба з арахісовою пастою.
Я хочу, щоб, заходячи в кімнату
з людьми, які мають реальний вплив на його роботу, на його школу,
він почувався, що він головний, як і вони.
Почувався переконливим.
Ми з Антоні підемо з Дентоном гуляти на цілий день.
Хлопці гуляють!
БУДЬ ДОБРИМ ДО СЕБЕ
Готовий до шопінґу?
Купуватимемо костюм?
Після вас.
Дякую.
Гардероб Дентона складається переважно зі шкільного одягу
або речей, які прийнятні для студента,
а нам потрібно, щоб його сприймали серйозно
на зібраннях комісій, на заходах.
Я хочу, щоб він мав вигляд дорослої людини.
Гаразд. Ось, що мене непокоїть найбільше.
Я бачу тебе як тренера, але ти не лише тренер.
Ти тепер спортивний директор.
Ти також вчитель.
Ти почуваєшся… при владі у своїй роботі?
Відчуваєш, що ти «людина на своєму місці»?
Не зовсім.
Зараз я намагаюсь зрозуміти, як підлаштуватись до цієї ролі.
Тебе найняли недарма.
У тебе є все, що треба. Ти просто маєш відчути владу.
Я звик працювати за лаштунками,
заохочуючи й підтримуючи інших.
Це те, що я люблю.
Я думаю, це шанс,
і тобі ще не раз доведеться виходити із твоєї зони комфорту.
Бути в центрі уваги завжди страшно, але ти вмієш тренувати.
Ти вмієш надихати.
Ти просто маєш переконати людей,
що знаєш, як вийти на наступний рівень,
щоб заповнити трибуни.
Однак ти маєш такий вигляд, ніби ти один із твоїх учнів.
Треба відповідати ролі.
Сподіваюсь, цей одяг допоможе тобі почуватись відповідніше.
Так.
Приміряємо?
Так.
Готовий щось приміряти?
Щось приміряти?
Джонатан прислав розкішний рожевий кроптоп,
щоб ти його приміряв.
Думаю, рожевий мені пасує.
І ти матимеш розкішний вигляд у кроптопі.
Гаразд, якщо тобі щось потрібно, дай мені знати. Добре?
Можна зайти?
Так, добре.
Любов.
Дуже гарно.
Ого!
Я не хочу, щоб він зі спортивного одягу застрибнув прямо в костюм.
Це зайве.
Я в захваті від піджака.
У ньому ти маєш вишуканий вигляд.
А ці шорти на тобі більше спортивні.
Я хочу, щоб він знав золоту середину,
трохи благороднішу й вишуканішу.
Я не хотів змінювати твій стиль кардинально.
Це версія спортивного одягу.
Штани дуже зручні.
Для мене піджак — це про те,
як я в ньому почуваюсь, і про мою поставу.
Мої плечі негайно розправляються,
і я відчуваю, що так я можу увійти в приміщення,
де я вимагаю до себе уваги.
Це гарний піджак.
Матеріал трохи…
Я скажу, що він трохи заважає висловлюватись за допомогою жестів.
Я це повністю розумію,
і це дуже легко змінити.
Це річ, яку не потрібно носити,
доки не з'явиться щось, що для тебе дуже важливо.
О так.
Я почуваюсь більш піднесеним, серйозним.
Як серйозна персона, яка йде по справах.
Людина справи. Розумієш?
І це саме те, що я хотів.
Маю для тебе ще одне вбрання.
Це чудово.
Так, добре!
Поглянь, як гарно.
Лише поглянь на свою дупу в цих штанях!
Дивись, як гарно.
Для мої дружини це улюблена частина мого тіла.
Для мене теж!
Мені подобається. Це більш повсякденний одяг.
Ну, також…
«О, а ти гарячий». Гарячий.
Гарячий.
Я хотів, щоб ти це приміряв, головно тому,
що це дуже легкий спосіб,
без переобтяження деталями, незграбності чи зайвого шику,
мати вигляд вишуканої, зрілої людини,
як людина, яку хочеш слухати.
О так, однозначно.
Чи цей образ допоможе тобі почуватися більш переконливим,
щоб говорити з твоїми колегами і людьми,
які стоять над тобою в школі,
можливо, з журналістами,
а також просто людьми, які прийшли підтримати те, що ти робиш?
О так. Я почуваюсь готовим. Я почуваюсь добре.
Здається, я бачу, як на мене дивитимуться люди.
Я бачу в собі цю впевненість.
Прекрасно.
Дякую.
Іди перевдягнися й покажи свою ходу.
Дивіться на цю ходу!
Хіба це не фантастично? Не бреши!
ГОДУЙ СЕБЕ
ГОДУЙ СВОЮ ДУШУ
ПІДТРИМУЙ ІНШИХ
Якщо порівняти сендвіч із арахісовою пастою з індійською їжею,
більшого контрасту не існує.
Їв індійську їжу?
Ні. Я насправді мало що про це знаю.
Тут так багато різних спецій і текстур, хрумкості й кремовості.
Я хочу, щоб він розважився,
досліджуючи і проявляючи цікавість.
О, я відчуваю трохи гостроти.
Це ідеально.
Дуже смачно.
Я знаю, що спорт, а конкретно футбол,
для тебе дуже важливий.
Так.
Але, очевидно, що ЛШДВС —
це набагато більше, ніж спорт.
У сьомому класі я поїхав у табір при школі для дітей із вадами слуху,
де я вперше побачив рольові моделі людей із вадами слуху
і почав занурюватися у свою ідентичність.
Хто взаємодіятиме з дітьми з вадами слуху й навчатиме їх
краще, ніж дорослі з вадами слуху, які вже мають досвід і пройшли через це?
Я люблю свого батька.
Я люблю свою сім'ю.
Справді. Я їх ціную.
Та чи вони сповна розуміють, через що я пройшов?
Ні, не сповна.
Це інше.
Тож дуже важливо мати місце, де ми можемо почуватися зручно
в нашому світі, нашій культурі, нашому спілкуванні, у нашому ритмі.
Ця людина має місію.
Дентон хоче віддати належне цій культурі і живити її.
Я його поважаю.
Ми маємо для вас десерт. Це сендвіч із морозивом.
О, це моє улюблене.
Це називається кулфі.
Смакота.
Можеш взяти це із собою.
МИ — ЦЕ КРАСА
ТАК, КОРОЛЕВО
ДЕНЬ 3
СИЛА ДЛЯ СТВОРЕННЯ КРАЩОГО МАЙБУТНЬОГО
МІСТИТЬСЯ В ТЕПЕРІШНЬОМУ - ЕКХАРТ ТОЛЛЕ
Ми проведемо разом розкішне заняття з йоги.
Ходімо на йогу.
Не дивіться на мій милий обтягнутий зад.
Добре, можете дивитися.
Я хотів показати тобі те, що допоможе тобі розслабитися.
Якщо ми непокоїмося про майбутнє
або думаємо про минуле, ми не перебуваємо в сьогодні.
Тож це про те, щоб заземлити себе в сьогоднішньому дні
і потурбуватися про своє тіло.
Гаразд. Звучить добре.
Сядьмо на наші дупи.
Відновлювальну йогу виконують на землі.
Стегна, поперек, підколінки.
Підколінки мають бути розслаблені
і розтягнуті.
Ступні вільно й долоні вгору.
Якщо твої підколінки від цього верещать і ти такий: «Стерво, боляче…»
Ми візьмемо цю цеглинку.
Учитель з йоги мені сказав:
«Покажи мені в цій кімнаті, у чому проблема».
І я відповів…
«Ну, це… знаєш, вона не в цій кімнаті.
Цю проблему я мав би тобі пояснити».
І так він хотів сказати,
що багато проблем, із якими ми маємо справу,
насправді в нашій голові
і що ми маємо вийти з нашої голови
і залізти у своє тіло через дихання.
«О, але як щодо школи? Ні, я вдихаю.
Що ж я їстиму на вечерю? Ні, я видихаю».
Отже, поклади праву ступню на ліве коліно.
Так. Правильно? Ти це відчуваєш тут?
Як ми взаємодіємо із собою на маті,
так ми взаємодіємо із собою поза ним.
Це для нього гарний спосіб
попрактикувати спокій, співчуття, зосередженість із самим собою.
Так.
І знання, що не може виникнути такої проблеми,
якої він не подужає.
Це і є йога, любі.
Як почуваєшся?
Розслаблено.
Дуже вільно.
Раніше мої стегна були дуже напружені,
а тепер вони немов розпливлися.
-Мені це дуже подобається. -Так.
Отже, ми перевдягнемося, а тоді підстрижемо тебе.
Ходімо.
Ласкаво прошу до мого кабінету.
Моя задача — продовжити чудову традицію твоєї вічної сексуальності.
Знаєш? Чи буває, що ти дивишся на волосся Тана і думаєш:
«Гарно!»
Може, трохи об'єму?
Ні.
У Тана гарний об'єм, так, але мені це не пасує.
Я люблю, коли волосся приборкане.
Я цього не знаю.
І мені також цікаво, який ти матимеш вигляд
із сутінками на підборідді.
Що це таке?
Це як щетина, знаєш?
Типу, «лиск».
Так, це дуже… Так. Дякую тобі.
Зазвичай я ношу вуса й козлину борідку.
Я хочу… щоб ти походив без вусів і козлиної борідки.
Лише цей тиждень.
Гаразд.
Добре, тепер почнемо стригти.
Отже, наш матч.
Ти хвилюєшся?
О так, звісно.
Вони мотивовані. Вони схвильовані.
Нарешті вони вийдуть на поле.
І вони також з нетерпінням чекають,
що в школу прийдуть люди і дивитимуться нашу гру.
Нехай твоє підборіддя побачить сонце.
Моє роздвоєне підборіддя.
У тебе роздвоєне підборіддя?
Геть від мене. Годі бути таким сексі.
Я не можу допустити,
щоб ЛШДВС втратила головного тренера з футболу, бо він подався в моделі!
Можливо, як робота на літо.
Хто вже шукає для себе можливості?
Ти готовий побачити нового…
Я готовий.
…розкішного себе?
Ось абсолютно новий красунчик Дентон.
Ого!
Цікаво.
Вони дуже гарні.
Дивовижно.
Не думав, що матиму такий вигляд.
Подобається?
Так. Коли дивишся на кінозірок по телевізору,
у них на обличчі є ця щетина. Але я не уявляв, що це буде так.
Гарно, правда?
Трохи більше об'єму.
О так!
Я відчуваю, що можу братися до справ.
Я можу підійти до суддів і поговорити з ними,
показувати владу і виражати її цим поглядом.
Я дуже тобі вдячний і ціную те, як ти про мене потурбувався.
Тож я хочу дати тобі ім'я на жестовій мові.
О боже, кажи!
Ти готовий?
Долоня як п'ятірка…
«Джонатан».
Чому?
По-перше,
ти такий привітний.
Друга причина, чому…
Твої очі світяться. Вони яскраві.
І третя причина.
Ти — це ти.
Ти є собою, без жодного сорому.
Я помітив,
що ти часто відкидаєш своє волосся.
Ти відкидаєш його назад, знаєш?
«Джей Ві Ен».
Джей Ві Ен.
Так.
Це викликало в мене сльози!
ЦЕ ТВОЄ ЖИТТЯ
СПРОЄКТУЙ ЙОГО ДОБРЕ
Вітаю в УШЛ.
УШЛ.
Я хочу, щоб ти зрозумів,
що, якщо ти мрієш про те, щоб усе ставало більшим і кращим,
усе стане кращим.
Тож я привів тебе сюди, в УШЛ, щоб ти побачив, що для тебе можливе,
що можливе для твоїх дітей і що можливе для вашої школи.
Але я хочу, щоб це побачив не лише ти.
Я також запросив усю вашу команду і всіх інших тренерів.
Справді?
Так, я це зробив,
бо хотів, щоб вони теж це побачили й відчули…
Привіт!
Ви колись були всередині стадіону УШЛ?
Ідеально.
Готові зайти всередину? Готові?
Так?
Так!
Добре, ходімо!
Бачити хвилювання цих студентів так прекрасно.
Орли.
Війни.
Летіть.
Сюди.
Ви маєте перемогти!
Ось так. Дентоне, ви маєте перемогти!
Завдяки його боротьбі це можливо для його учнів.
Уявіть повний стадіон.
Навколо люди. Ви дивитесь туди.
Уся ця енергія. Повні трибуни.
Ми відчуваємо ажіотаж.
Ажіотаж, так. Саме так, ажіотаж.
Я люблю бачити тебе в ролі тренера.
Дентон хоче більшого для цих дітей, і по них це видно,
але не знаю, чи він бачить це в собі.
Він не бачить того, що він робить і як він уже на них вплинув.
Так. Ви, хлопці, тренуйтесь. Готові?
Так.
Усі ви, Джоне.
-Усі ви, Джоне. -Усі ви, Джоне.
Скупчитися!
Я радий, що я тут із дітьми і що вони матимуть цей досвід.
Я знаю, діти роблять тебе дуже щасливим.
Дарують радість.
Справді, діти завжди роблять мій день.
Кожного дня вони віддають мені 100%,
тож я маю переконатись, що я повертаю їм 100% і інвестую в них.
Ти віддаєш 100%,
але всі ці речі, які ти робиш у школі,
це великий тиск.
Буває, що ти почуваєшся пригніченим?
Це важко. Важко весь час бути сильним.
Я не хочу, щоб вони впустили свій шанс у школі для дітей із вадами слуху.
У звичайній школі вони не мали б цих можливостей,
тож я відчуваю, що маю в них інвестувати
і дбати, про те, щоб ці можливості в них були.
Таких шкіл робиться все менше.
Так.
Що буде, якщо це продовжуватиметься?
Що, як спорт прикриють?
Прикриють спорт — вони втратять можливості.
Вони не матимуть виходу своїм емоціям.
Вони на це заслуговують!
Заслуговують і крапка.
За межами цієї спільноти не розуміють,
скільки може запропонувати ця школа.
Особливо в спорті.
Якщо вони це втратять, я почуватимусь, що не роблю того, що маю.
Я розумію.
Я не хочу бути причиною,
з якої все прикриють, з якої прикриють спортивний відділ.
Знаєш, причиною, чому вони зазнають невдачі.
Ти забагато від себе вимагаєш. Ти це розумієш?
Так.
Думаєш, це правильно — так на себе тиснути?
Ні.
Я бачив, як мій батько робив для мене так багато.
Я хочу бути певен, що роблю для них так само багато,
адже для мене це особисте.
Ти боїшся,
що не зможеш дати цим дітям те, що дав тобі батько?
Я хочу подбати про те, щоб спільнота людей із вадами слуху й далі процвітала.
Не лише для них, але й для всіх. Включно зі мною.
Я лише один гвинтик у цій машині.
Ти собі не довіряєш.
Ти собі довіряєш?
Важко зрозуміти, на що я справді здатен.
Причина цього страху невдачі — твоя недовіра собі.
Ти не гвинтик. Ти і є ця машина.
Бачив, які щасливі були хлопці?
О так. Вони дуже щасливі.
У такий самий спосіб, як твій тато робив це для тебе,
ти робиш це для цих хлопців.
Не бійся, що тобі не вдасться. Ти можеш собі довіряти.
Як тобі знати, що ти можеш собі довіряти? Бо ти це вже робив.
Ти колись думав про все, що ти зробив
для людей, яким ти допоміг?
Ти дав цим дітям віру в себе.
Ти дав їм зрозуміти, що все можливо.
І ти не маєш непокоїтися чи боятися,
що цю школу закриють,
бо це у твоїх силах,
адже єдине, що ти можеш контролювати, це робити те, що ти вже робив,
а саме, демонструвати цим дітям любов,
а решті світу — твій ентузіазм.
Так, я розумію.
Скажи: «Я собі довіряю».
І коли ти це собі скажеш,
згадай всі ці речі, які ти вже зробив.
Можеш зараз сказати:
«Я собі довіряю»?
Я собі довіряю.
Ти маєш і далі собі це казати.
Ти — твій батько.
Це так.
Ти вже робив усе, що робив твій батько, і навіть більше.
І я хочу, щоб ти це знав і чув.
Так.
Я радий.
Дякую, що сказав мені це прямо. Я дуже ціную твою чесність.
Я дуже пишаюсь і щасливий, що познайомився з тобою.
І я радий нашому знайомству.
ТИ ЦЕ ЗМОЖЕШ
ДОРОЖИ СОБОЮ
ДЕНЬ 4
ЛЮДИНА, ЯКА РУХАЄ ГОРИ,
ПОЧИНАЄ З МАЛЕНЬКИХ КАМІНЧИКІВ. - КОНФУЦІЙ
ШТАБ-КВАРТИРА «ФЕЄРИЧНОЇ П'ЯТІРКИ»
Привіт!
Поглянь на себе!
Прекрасно.
Таке гарне волосся.
О, любий.
Фантастично!
Так.
То як ти його вдягнеш для візиту в школу?
Я саме хотів сказати: «Усі геть».
-Геть! -Що ти хотів сказати?
«Ви були неслухняні»?
Так, народ. Готові?
-Так! -Добре.
Дентоне, виходь, любий.
-Так! -Дивіться, який красунчик.
Чудово. Любий.
Він показує дупу.
Зад теж чудовий.
І довжина штанів гарна.
Мило, так? І ці лофери чудові.
Які твої відчуття?
Я почуваюся казково!
Це робить мене дуже щасливим.
Я в захваті. Ти красень.
Але мені потрібно, щоб ти приміряв ще дещо.
Готові? Дентоне!
Це просто чудово.
-Ну, хіба він не гарний? -Так!
Для Дентона це все про заміну.
Замінити річ, яку він носить завжди,
на таку ж, але вишуканішу,
Він живе в поло.
Ми підібрали інше поло,
а ці штани трохи вишуканіші, ніж джинси.
Я відчуваю, що закохався в це взуття.
І я думаю, це абсолютно прийнятно, коли ти йдеш із тренування
на якусь зустріч.
Мені дуже подобається.
Я більше помічаю свої руки.
Так я переконливіший, впевненіший.
-Чудово! -Так, ти казав, що текстура важлива.
І я хотів, щоб одяг був приємним за відчуттями.
Я думаю, це чудове вбрання для візиту в школу.
-Готові побачити школу? -Я був би радий побачити школу.
-Ходімо. -Ходімо.
Тоді ходімо в школу.
-Яка дупа! -Я за кермом.
-Автівка зупиняється. -Ця!
-Гаразд. -Я хвилююся!
-Ходімо. -Зробімо це.
Готовий?
Ого!
Це його Сідні.
Ти такий гарний.
Дякую.
Не просто гарний. Ти розкішний. Ніби…
Розкішний, саме так.
Я приголомшений.
Тут відчуваєш життя.
Уся ця нова фарба додала яскравості й кольору,
і всі наші дивовижні учні можуть побачити новий буфет.
Із першої миті, як заходиш, ти бачиш шкільний дух
у зеленому, білому й жовтому кольорах,
і ти відразу розумієш, що ти справді в країні «Орлів».
Є одне дуже особливе приміщення, яке я хочу тобі показати.
Ого!
Це твій новий кабінет.
Ти використовував клас як кабінет,
а тепер ти бос.
Ти той, хто потребує приміщення
для зустрічей, для особистих розмов із учнями,
тож я хотів зробити приміщення, яке всім казатиме:
«Це спортивний директор. Цей хлопець головний».
Ого, це дивовижно.
Я шокований.
У мене немає слів.
Тепер у мене справді є те, що змушує мене почуватись так,
ніби я, знаєш… я крутий перець, чорт забирай.
Я спортивний директор.
Так.
Я хотів пояснити тобі, чому «Начос Джо».
Ми повинні заповнити ці трибуни на футбольних матчах.
На початку тижня ти мені казав, що твій номер один в їжі —
це бургер «Нечоса Джо» твого тата.
Так.
Це зроблено за рецептом, який я в нього взяв,
і це не «нечоси», а «начос».
Смакота.
Я однозначно відчуваю, що це татів рецепт.
Ти щойно потішив моє серце. Дякую.
Ого!
«На захисті гнізда».
О, я в захваті.
На захисті гнізда.
Це так мило.
Я в захваті.
-Нам потрібно зіграти цей матч. -Ого, це офігезно.
Тут поєднані новий бойовий орел,
який надихатиме дітей, викликатиме в них гордість за школу
і лякатиме майбутніх суперників,
і слова, які ти кажеш дітям.
Тож кожен суперник, який сюди завітає, знатиме, що на нього чекай бій,
адже ви, хлопці, захищатимете це місце усім своїм серцем.
Так!
Так, ну ж бо! Погаласуймо!
І ще одне приміщення — ваша роздягальня.
Отже…
Ще одне?
Я подумав, оскільки її не ремонтували з 1978 року,
прийшов час.
Ого!
Правда?
Нічого собі.
Боже мій!
Ходіть сюди, хлопці.
Ви заслужили на сучасне приміщення, яке вас представляло б.
Масажні крісла!
Це новий сенсорний екран для демонстрації й створення ігрових комбінацій.
Так, я не знаю, що роблю.
Бачиш це?
Надіюсь, тепер ви ще більше пишатиметеся
вашою школою і спортивним відділом,
а головне, вашим тренером.
Так!
Дивовижно!
Ми говорили про віру в себе,
і я хотів, щоб один із учнів тобі сказав, що ти для нього зробив.
Мій тренер для мене означає…
ДАРРЕЛ КАПІТАН КОМАНДИ
Я такий щасливий, що він мій тренер.
Я дуже люблю мого тренера.
Тепер наша черга зробити нашу команду успішною.
Ми працюватимемо разом. Ми команда. Ми всі в цьому.
Те, що ти зробив, вплив, який це мало…
ніколи не йди на зустріч із думками, що ти чогось не зможеш,
що ти недостатньо успішний.
Ти вже вплинув. Ти продовжуєш впливати.
Ти лише маєш продовжувати і вірити в себе.
Ми в тебе віримо.
Добре! Зробімо це!
Я тебе люблю.
Я теж тебе люблю.
Я насправді просто…
Це благословенний досвід.
Знаєте, час, який я провів із усіма вами,
це один із найулюбленіших спогадів у моєму житті.
Ви мотивували мене не боятися розв'язувати проблеми
і пробувати нові речі.
І ви навчили мене ставити перед собою великі цілі.
Ризикувати. Ось, чому ви мене навчили.
Ви дали мені впевненість, необхідну, щоб стати спортивним директором.
Тож я дуже вам за це вдячний.
І ви навчили мене багатьом важливим речам, таким як турбота про себе.
Турбота про себе — найважливіша річ, щоб жити здоровим життям.
Ви стільки всього відкрили мені
про мене ж.
Обіймемося всі разом!
Я люблю вас, хлопці!
Іди сюди!
-Бувайте. -Бувай!
До зустрічі.
Пам'ятай,
вір у себе.
Люблю тебе.
Я це відчуваю.
НОВИЙ ДЕНТОН
ЛЮДИ З ВАДАМИ СЛУХУ МОЖУТЬ УСЕ, ЩО Й ІНШІ ЛЮДИ,
КРІМ ЯК ЧУТИ. - КІНҐ ДЖОРДАН
Футбол!
У мене тут є трохи «Начос Джо»!
Обожнюю!
Ми любимо «Начос Джо».
Ось, як зібрати всіх у кімнаті.
Неон буде в захваті.
-Я візьму начос. -Не нечос.
-Ми готові? -Зробімо це.
Надіюсь, ми переможемо!
-Мило. -Дивіться, який він красень!
Дентоне, до тебе відвідувачі. Ходи.
Гей!
Привіт, тренере.
Як справи?
Привіт, тату!
Маю сказати, нам бракує татів із короткими зачісками з проділом.
-Так. -Стиль Кенні Роджерса.
Радий тебе бачити.
Я в захваті від його мами. Вона така мила.
Сюрприз.
Сюрприз!
Я і гадки не мав!
Хочеш зайти в роздягальню?
Зможеш послухати мотиваційну промову.
-Так. -Ходімо.
Гаразд, усі. Сідайте.
Я знаю, ви нервуєтеся.
Але, якщо ви себе переборете,
ви виростете.
Тож я у вас запитаю,
чи ви зможете підвестися й кинути собі виклик?
-Хто ви? -Орли війни!
-Спорт! -Він уміє їх пробудити.
-Так. -Точно.
Дентон хоче буди схожим на тата, впливати на дітей,
і він це робить, а його тато це побачить.
Тож коло замкнулось.
-Так! -Так!
-Чудові чирлідерки. -Обожнюю чирлідерок.
Ходімо.
Ти й ти — ресивери.
Іноді, коли у нас є великі цілі, ми не витримуємо,
бо думаємо, що зазнаємо невдачі,
але, якщо ти рухаєшся вперед
і віриш у себе,
ти не зазнаєш невдачі.
Дентон починає новий розділ свого життя,
вмотивований не дозволити закрити спортивну програму школи
і щось змінити для учнів і спільноти людей із вадами слуху.
Я сподіваюсь, цього тижня ми змогли йому нагадати,
що він уже робить багато і що він має це цінувати,
адже від цього йде впевненість.
Найважливіша річ, якої я навчився в цій пригоді,
це справді вірити в себе.
Іди в роздягальню.
Я на своєму місці.
Я справді на своєму місці.
Один, два, три!
Орли війни!
Я відчуваю, що майбутнє ЛШДВС буде в хороших руках.
Гей.
Зворушлива мить «батько і син»!
Так, королево.
ПОРАДИ ВІД П'ЯТІРКИ
ЯК «ФЕЄРИЧНА П'ЯТІРКА» РОЗУМІЄ ЖЕСТОВУ МОВУ?
Як ми розуміємо жестову мову?
У нас є перекладачі.
-І без вас ми цього не могли б! -Ідіть сюди!
Дякую.
Так, королево!
Так!
Переклад субтитрів: Сабіна Дадашева