Právě jedeme kolem draka. Proč je všude tolik draků?
Já čekal, že řekneš drag queen. Kde se schovává?
V tuhle dobu?
I to je možné.
Jsme ve Vegas, zlato.
QUEER TÝM
Koho máme tentokrát?
Lidičky, dneska poznáme Seana!
- Jo! - Jupí!
Tito králové nepadli.
Nyní se musí utkat v osobním souboji!
A lidi se z toho můžou zbláznit.
„Sean vystupoval po celém světě.
Jeho posledním počinem je Tournament of Kings v hotelu Excalibur.
Sean hrál role Merlina Moudrého a samotného krále Artuše.“
Posledních 12 let
byl Tournament of Kings můj život.
Je to nejdéle hrané představení na Stripu.
A spousta lidí říká, že ho při výletu do Vegas nesmí propásnout.
„Kvůli zranění kolene byl přinucen pověsit čarodějův klobouk na hřebík.“
- Je mi zle. - To ne…
Neměl jsem poslední vystoupení.
Máme čtyři druhy pohybu.
Ty si dneska probereme.
„Teď je Sean koučem a mentorem herectví.“
- Krása. - Jo.
„Přesně tak. Vývoj.
A po letech hraní jiných lidí
získal Sean svou životní roli manžela a táty
se svou novou ženou Kate a nevlastním synem Brendanem.
Před Kate žil Sean dost kočovně,
sám si láskyplně říkal tulák.“
Jsme taky tuláci, když jezdíme od města k městu?
Ne, jsme tepláci.
Jsme tepláci.
Když se moji přátelé ženili a usazovali,
já jedl pizzu ze supermarketu.
Nikdy by mě nenapadlo, že budu táta. Nebo že se ožením.
Jsem survivalista.
Budu cestovat a učit, jak přežít v divočině.
Budu mít psa a obytňák.
To jsem si myslel, že chci.
Pak přišla Kate.
A teď prostě v životě chci jenom
být táta a manžel.
Sean patří k těm nejlepším tátům, jaké si dítě může přát.
Vždycky je to dobrodružství.
„Sean s rodinou koupili dům od kouzelníce.“
- Ty kráso. - Paráda.
Ten dům postavila Luna. Měla tu školu kouzel.
Má dost mystickou estetiku.
Samozřejmě, je kouzelnice.
„ Patrový dům je výstřední...“
z toho slova mám trauma,
„…s goth prvky, a jak tomu rozpačitý Sean říká:
Wednesday šik, jen bez toho ‚šik‘.“
Luna říkala, ať si ho přizpůsobím k obrazu svému.
Ale to je docela těžké finančně
a je to náročné logisticky.
Budu pracovat tolik, kolik bude potřeba.
Vezmu spoustu vystoupení.
Odmakám tolik hodin, kolik musím, abych se dokázal dobře postarat o rodinu.
Zažil jsem, jak Sean týdny v kuse pracoval 16 hodin denně,
vracel se s bolavými koleny
a pak se snažil něco opravovat v domě.
On je prostě takový.
„Poté, co skončil své působení v roli Merlina,
Sean stále hledá svoji identitu mimo jeviště.“
Má problémy se sebedůvěrou,
protože musel najednou skončit s tolika věcmi.
Je nespokojený s tím, jak vypadá.
Ví, jaký opravdu je uvnitř.
Ale je v koncích, protože moc dobře neví,
jak to vyjádřit.
„Kate a Brendan chtějí, aby se Sean mohl rozloučit se svou hrou.
Na konci týdne
plánují pozvat přátele a připomenout si, jak úžasný herec Sean byl
a jak skvělý mentor je teď.“
- Ty bláho. To bylo nádherné. - Jo!
„Proměňte prosím Merlinovy čáry v překrásné rodinné dary.“
Tohle je ta nejlepší mise!
DEN 1
JDEME ZA ČARODĚJEM!
Chci, abyste se vrátili ke své autentické chůzi.
Procházejte se a hledejte krásu.
Pojďme na divadlo.
- Já můžu. - Jdeme!
Jdeme!
Tyhle dveře!
Soustřeďte se na svoje osobní tvůrčí jádro.
Sledoval jsem tě a to se počítá. Sledoval jsem tě při práci,
podle mě se to počítá. Paráda.
- Zkusíme… - Koukejte na toho fešáka!
- Pane jo! - Jak se vede?
Koukněte na něj, lidi!
Ahoj, já jsem Karamo!
Těším se, že budeme pracovat s člověkem v důchodovém věku.
- Panebože. To je úžasné. - Jak se máš, ty fešáku?
Je mu 47.
Kolik že?
Nemůže mu být 47.
Mnš je 43. Jestli jemu je 47…
Ty kráso, přišli jsme v pravý čas.
- Kdo to tu povede? - Ty? Skvěle.
Když vidím ty kudrny, naprosto ti věřím, že to zvládneš.
- Výborně. - Ty bláho.
Padáme odtud! Jdeme!
Pa, lidi.
Láká mě tetování z Vegas.
Seane, máš nějaké tetování?
Jo.
- Vážně? - Jo, mám.
Jaké?
Tady mám stopu kojota, na znamení mé vášně pro přežití v divočině.
Kojoti jsou v tom nejlepší v Americe.
Jsi survivalista?
- Jo, v divočině. - To je paráda.
Jednou jsem 45 dní žil na plošině Ozark.
- A deset dní jenom s nožem. - Ty kráso.
- Jsme tady. - Ahoj, dome!
- Díky, že nás tam pustíš! - Ahoj.
Jasně. Ne, dům je tady.
- Díky za pozvání. - Děkujeme.
Vedu kamarády.
- Panebože! Ahoj! - Bože! To není možné!
Ahoj, krásko!
Překvapení!
- Ahoj. Jsem Karamo. - Ahoj.
- Těší mě. Moc ti to sluší. - Ráda tě poznávám.
Teta mi jednou řekla: „V každém vztahu je květina a zahradník.“
Kate mi připadá jako nádherná květina.
- Jeremiah. Těší mě. - Ahoj!
- Já jsem Tan. - Ahoj. Brendan.
A její syn Brendan je cukrouš.
Má pihy. A vypadá jako nějaký mladý vědec.
Jdeme šmejdit. Musím vidět koupelnu.
Severské medové víno.
- Co je v téhle baño? - „Beach Babe.“
- Je hezká. - Voní jako moře.
No teda.
Oni dělají bezlepková Oreo? Super.
Zkusím sundat ty závěsy.
- Teď hned? - Jo.
Bože. Jejda.
Slyšeli jste, jak jsem vyjekl?
Ještěže se to nerozbilo.
Tady je oblek. Stylový.
Co říkáš na černé záchody?
Upřímně se mi fakt líbí.
- Vážně? - Podle mě je hezký.
- Nevidíš, co se děje. - Jo, to je bezva.
Do háje.
S tímhle bych mohl být horal.
Kdyby Úžo pětka měla přežít někde v lesích,
Antoniho by někde zabil medvěd.
Škeblová polévka.
Chudáka Tannyho by něco sežralo ve spánku.
„Red rum.“
Já bych zdrhnul. Čau, kluci.
Ne.
Řekl bych, že nejdéle by v divočině přežil Jonathan.
Viděl jsem to na okně a prostě jsem to musel mít.
Řekněte HR, že to byl vtip.
Takže tu bydlíte už víc než rok?
Něco málo přes rok.
Kde spolu trávíte čas?
Ráno si vždycky uvaříme kafe,
sedneme si sem a povídáme si.
Když děláme večeři, Brendan přijde nahoru.
A dáme si jídlo.
- Tohle je srdce domova. - Jo.
- Dobře. - Jo.
- Teď do budoáru. - Dobře.
- Naše kočička. - Ahoj, kdo jsi?
To je Baby Girlface.
Jasně. Ahojky.
Ta kočičí ložnice mě šokovala.
Vážně to vypadá, že to je její pokoj.
- Panejo, ten strop. - Že jo?
To je vaše práce, nebo to tu bylo?
Ne, tohle tu bylo.
Fajn.
Pak tu máme skříně.
A tamhle je další skříň?
Jo. Tohle je naše ofrenda.
Co je tohleto?
Moje maminka jedla Lays pořád.
- A… - To zní skvěle.
Tohle je ona a tohle je Seanův nedávno zemřelý otec.
Dobře, tomuhle všemu musíme najít domov.
Ofrenda je skvělý nápad.
Kdo nechce mít pro své blízké krásný oltářík?
Ale ne tam, kam chodíte spát.
Chcete vedle toho spát? Chcete ty lidi mít tak blízko?
- Někde to mít chceme. - Dobře.
Zařídím těm věcem výjimečné místečko.
- Co je tady? - Divadelní sál.
Divadelní sály miluju.
- Ty kráso. - Máme tu pódium.
Miluju hezké kostýmy.
Miluju sestřih z módního filmu.
Počkat, tohle je paruka?
Je to úžasné.
Co má znamenat tohle?
Když majitelka dělala koupelnu, chtěla buddhistickou atmosféru.
Tady máme takové vlastní Vegas. Vždycky je to risk.
- Jednovrstvý papír. - Jo.
A spousta spláchnutí. Jako…
- Náročná. - To je.
Dá se říct, že vás rozhodnutí bývalé majitelky trochu paralyzují.
- Jo. - Dobře.
Tobě to vážně sluší.
- Jeremiahu! - Jerry!
Co se děje?
Jsem zlá nevlastní sestra.
- Nikdy jsem se necítil hezčí. - To si nenechám ujít.
Překrásná siréno.
Jsem námořník a ty jsi taková krasa…
Mám ohromná prsa! Jo.
Cítím se jako Ariel.
Cítím se tak mořsky.
Krásný princ dorazil.
Je to vážně fešák.
Sundáš si ten klobouk?
- Jasně. Rozpustit vlasy? - Ten tvůj culík…
Chci ho vidět.
- Ukaž mi všechno. - Tohle jsou vlasy.
- No teda. - Jo.
Máš oblíbený produkt?
- Já na vlasy používám tohle. - Bože.
Pro Seana je kosmetická rutina
něco jako Jennifer Lopez pro Mariah Carrey.
- Jo. - Takže tak.
Prostě se neznají.
Vždycky jsi měl dlouhé vlasy?
Na Tournament of Kings je většinou chtěli.
- Jak to vnímáš teď? - Nevím.
Na jednom místě nerostou vůbec.
- Ano. - To je zvláštní.
- Jak to bereš? - Culík to krásně zakrývá.
- Jo. - Rád bych s tím byl v pohodě.
Ale samozřejmě jsem trochu nejistý.
Příčesky urazily ohromný kus cesty,
kdyby ses chtěl vydat tímhle směrem, ale rozhodně nemusíš.
Jenom abys o tom mohl popřemýšlet.
Jsem pro cokoli, protože ty jsi tady kouzelník.
Přikláním se k tobě.
Jsou ochotný vyzkoušet cokoli.
- Vyvoskuju ti uši. To ti říkám rovnou. - Parádička.
Jezdíš s ním někdy do divočiny?
Chodíváte tam spolu?
- Jo. - Bezva.
Vyrážíme na výlety, fotíme si hory, jsme spolu.
Pro mě je teď rozhodně jako táta.
Ale někdy zapomíná,
kolik toho zvládá a jak moc si ho za to lidi váží.
Má problém požádat o pomoc.
Prostě se sám vrhá do věcí.
- Dokáže se někdy dát na první místo? - Ne.
- Ne. V tom nejkrajnějším slova smyslu ne.
Chápu.
Boulangerie.
Tohle je vážně prázdná lednička.
Bohužel máme oba moc práce.
Kate studuje magistra.
Když Kate neuvaří, často si ohřejeme něco v mikrovlnce.
- Nebo nějaký snack. - Jasně.
S Brendanem si kupujeme věci v okně.
A Brendan je…
- V drive-through? - Jo.
- Dobře. - Je vybíravý.
Pár věcí uvařím, ale ne moc dobře.
- A hlavně… Ahojky. - Ahoj.
- Ahoj. Musím… - Mluvíme o tobě.
Jo? Doufám, že v dobrém.
- Jasně. - Jenom.
Mám zkoušku, tak se jdu rozloučit.
Tak jo, miluju tě. Zatím pa.
Měla vážně ráda těstoviny, ale teď už je nemůže,
hlavně protože zjistila, že má celiakii.
- Na co ještě si dáváš pozor? - Diabetes 1. typu.
A diabetes.
Takže dělám kuřecí enchiladu
na bezlepkové nebo kukuřičné tortilly.
Rád jí pomáháš.
Jak jenom můžu.
- Ahoj. - Čekám, až si na mě uděláš chvilku.
- Rád. - Můžu si ho vzít?
- Budu čmuchat. Běžte. - Do toho.
- Pojď. Chci jít sem. - To se mi líbí.
- Těším se na pokec. - Já taky.
Než začnu, chci, abys mi řekl,
co myslíš, že jsem vypozoroval.
Že chci, aby se lidi se mnou cítili v bezpečí a milovaní.
- Víš? - A ty ses tak doma cítil?
- Jo. - Vážně?
Naštěstí jsem měl úžasné rodiče.
- Nikdo není dokonalý. - Jo.
Ale kdyby to šlo, naši by byli blízko.
Žijí tví rodiče ještě?
Ne. Máma žije. Táta zemřel asi před dvěma měsíci.
- To mě mrzí. Je to čerstvé. - Díky.
Během jednoho roku se událo spoustu změn.
Jo.
- Nová žena. - Jo.
- Nový dům. - Jo.
Táta právě zemřel.
Všechno nové.
Jak to zvládáš?
Jsem rád sám.
Kate to ví. Když začnu být nervózní a podrážděný,
řekne: „Musíš jít kempovat. Potřebuješ reset.“
Ale teď mě potřebuje máma.
A můj syn. A moje žena.
A moji umělci.
Jo.
Víš, co potřebuješ ty?
Postarat se o ženu a syna.
Nenapadá mě, jak líp naložit se životem,
než být dobrým otcem a dobrým manželem.
Částečně díky tátovi.
Když přemýšlím o tom, jak být dobrý člověk,
snažím se co nejvíc podobat tátovi.
Kdys naposledy přemýšlel o svých potřebách?
To netuším.
- Jo. - Vůbec nevím. Až mě to děsí.
- Tady se schováváš. - Měl jsem práci.
To vidím.
Náročnou práci. Máme si o čem povídat. Vypadni.
- Dobře. Pa. - Musím se soustředit.
Vidím tady spoustu kostýmů.
Ty kostýmy vlastně patří mojí ženě.
Dobře. Tak co je tohle?
Co to je?
- Kostým, nebo to vážně nosíš? - Nosím. To je do divočiny.
- Dobře. - Říká se mu kapote.
- Aha. - Tohle mě zahřeje,
i když leje jako z konve.
A neškrábe tě to?
Je to vážně pohodlné. Fakt.
Obtočíš si to.
Uvnitř mám kapsy. Můžu to zapnout na knoflíky.
Chápeš?
Nevím, co říct.
A to se mi stává málokdy.
Máš ten kabát rád?
Líbí se mi, že je funkční.
Merlinův kostým. Máš ho?
Nemám. Ukážu ti fotku.
- Můžu ho vidět? Prosím. - Jasně.
Tak tohle je fakt odvážné. Dobře.
Když nejsi v práci, nejsi na jevišti,
co obvykle nosíš?
- Džíny a trička. - Dobře.
A mám několik různých stylů takovéhle čepice.
- Fajn. - Když jdeme ven, umím se vyfešákovat.
Mám pár věcí s dlouhým rukávem.
Jako košile nebo trička?
Takové polokošile.
- Dobře. - Jo.
Stává se, že Kate vypadá úžasně
a já si vezmu hezký vršek,
ale pořád vedle ní v šatech stojím v džínách.
Trochu zariskujeme, ale vyplatí se to, vážně.
- Paráda. - Ahoj, děcka.
Co tady řešíte?
Miluje tenhle kabát.
Všechno budeme ladit k tomuhle…
- Brendane, co na něj říkáš? - Upřímně.
Je v pohodě.
Jsi vážně hodný kluk.
- Co říkáš? - Těším se, co s tebou provedou.
- Jenom… - Neříkej to takhle!
Těší se. To je správné slovo.
Sean hrál Merlina 13 let.
Připadá mi, že je ve fyzičnosti té postavy pořád trochu zaseknutý.
V téhle nové životní fázi
ještě neměl čas zjistit, kým je.
Mám v plánu Seanovi dopřát nový vzhled.
Trochu mu padají vlasy, což mu snížilo sebevědomí.
Takže nejdřív nastoupí Queer tým
a uděláme vlasový systém.
Na to se moc těším.
Chci, aby do konce týdne Sean pochopil, že je čas myslet na sebe.
Zaslouží si, aby se o něj lidi zajímali a pomohli mu,
jako on pomáhá ostatním.
Moje mise tento týden je zjistit, kdo je skutečný Sean.
Už žádný herec. Žádné role. Opravdový reálný Sean.
V jejich domě je spousta všeho možného,
ale nic, co by vyjadřovalo je samotné.
Vypadá to, že k tomu domu ani nemají moc vztah.
Chci, aby do něj mohli vejít a být hrdí.
Šéfe!
- Jak to jde? - Rád tě vidím. Co nového?
Pomáhám chlápkovi jménem Sean. Chci, aby připravil něco pro svou ženu.
Navzdory všem svým dietním omezením
Kate miluje těstoviny, které si teď nemůže dopřát.
Co bude perfektní? Gnocchi.
Napadly mě Gnocchi à la Parisienne.
Chci použít sladké brambory, mají nižší glykemický index,
a asi prostě bezlepkovou mouku?
To je skvělý nápad,
protože kdybys chtěl dělat klasické gnocchi,
asi by nedržely pohromadě.
- Přesně. - Ale gratinování tomu pomůže.
- Mohl bych použít vaši kuchyni? - Klíče máš.
- Super, dík. - Jasně.
DEN 2
CHCI, ABY NĚKDO VIDĚL, JAKÝ OPRAVDU JSEM.
- Kdys byl naposledy nakupovat? - Netuším.
- Až po tobě. - Děkuju.
- Tak jo. - Bezva.
Většinu času chceš trávit venku v přírodě,
ale taky máš rušný život.
Chci ti vytvořit mnohotvárný šatník. Všechno v jednom.
Chceš to zkusit?
- Jasně. - Zkusíš všechno, co ti dám?
Rozhodně.
Chci pro Seana najít oblečení,
které bude fungovat v jeho novém životě,
ať už půjde o turistiku, učení ve škole,
rande s manželkou nebo nějakou akci s nevlastním synem.
Chceme šatník, který bude fungovat ve všech oblastech jeho života.
Když jdeš kolem obchodu,
co tě napadne jiného než „potřebuju džíny a tričko“?
Nejsem moc spokojený se svým tělem.
Bojím se, jestli mi to padne.
Co když se sám sobě nebudu líbit?
A jakmile se to stane, říkám si: „Chci domů. Tady končím.“
- Chápeš? - Jo.
Zažil jsem to už tolikrát a vím,
že tahle konkrétní kombinace je v pohodě.
- Jo. - A s čímkoli jiným
riskuju, že vyjdu z kabinky a budu mít pocit:
- „Chci odtud pryč.“ - Jo.
Pokud máš problémy s tím, jak se cítíš ve svém těle,
se svým vzhledem,
jediný způsob, jak se cítit líp,
je začít si nacházet věci, které tě podle tebe vystihují.
- Budeš si připadat líp. - Jo.
Nejtěžší je, že jsi hrál tolik rolí,
že jsi už možná zapomněl, jaká radost je být sám sebou.
A být sám sebou opravdu je radost.
- Jo. - Kdybys nebyl tak milý,
možná bych to neprosazoval.
Ale ty jsi milý, tak to zkusme.
Můžeme, Seane?
- Můžeme. - Půjdeš za mnou?
Cítím se drsně.
- To jo, ale přitom je to sladěné. - Jo.
Zajímá mě, jak se ti tenhle vzhled líbí.
Pořád myslím na svoje tělo
a na to, že tohle je dost těsné.
- A že cítím dost… - Dobře.
Jakmile cítím, že je to těsné,
- chci se jít schovat. - Chápu.
Pokud tě trápí tahle oblast,
přidej další vrstvu, ta většinu zakryje.
Kdyby tohle bylo o číslo větší, bylo by vidět jenom malinko.
- Jo. - Už by tě to netrápilo.
Ale už chápu, že s tímhle opravdu bojuješ.
- Jo. - Až budu u tebe,
zařídím, aby všechno bylo o číslo větší, a pak se budeš cítit líp.
- Jsou ty džíny pohodlné? - Jo.
Jsou poměrně pružné, takže se dají nosit i do přírody.
Můžeš se sehnout a postavit si stan
nebo si uvařit a bude to pohodlné.
Jasně.
Už chápeš, kam míříme?
- Chápu. - Dobře. Rychlý převlek.
Dobrá.
- Paráda. - Hurá! Co se ti líbí?
Teď řeknu něco vážně nerdovského.
Připadám si jako postava ze Star Wars.
Nechápu, co tím chceš říct.
Ty boty i ty džíny můžeš doladit do formálnějšího stylu i do přírody.
Chtěl jsem ti najít bundu, kterou můžeš
- mít pro lepší příležitosti. - Jo.
Ale na tvoji pracovní rozlučku vymyslím něco sofistikovanějšího.
- Cítíš se dobře? - Skvěle.
Budu dál hledat věci v podobném stylu.
Beru Seana do Brasserie B v Caesar's Palace.
Brácha to dělával s polevou na závinech do toustovače.
- Já taky! - Jo.
Sean chce trávit víc času v kuchyni.
Snaží se zjistit, jak se nejlíp může postarat o rodinu.
Všechno je připravené.
Ale hotovkami do mikrovlnky
toho nedosáhne.
Kate má celiakii a cukrovku prvního typu,
takže se zaměříme hlavně na cukr a lepek.
- Ale říkals, že miluje italskou kuchyni. - Přesně tak.
- Francouzskou. - Jo.
Myslím, že jsem našel ideální jídlo.
- Gnocchi à la Parisienne. - Dobře.
Takové pařížské gnocchi. Ty jsou tradičně italské.
Místo brambor použijeme batáty.
Místo běžné mouky tam dáme bezlepkovou.
Ale uděláme to jednoduše. Připravený se do toho pustit?
Asi potřebuju síťku na vousy.
To je v pohodě.
- Upekl jsem batáty. - Jasně.
Nechal jsem je vychladnout, protože k nim dáváme vejce.
Nechci, aby se nám uvařilo.
- Rozbij jedno vejce, prosím. - Jasně.
Já to zatím trochu okořením.
- Trošku košer soli. - Dobře.
- Teď bezlepkovou mouku. - Fajn.
Tu přidávám postupně.
Pěkně pomalu, ať tam nemáš moučné hrudky.
- To je ono. - To bude paráda.
Děláš pro ni něco úžasného. A já…
- Dostanu plusové body. - Jo, děláš to i pro sebe.
Takovou konzistenci chceme.
Chceme něco takového. Krásné malé knedlíčky.
Doprostřed dělám prstem malou prohlubeň
na omáčku, kterou připravíme, aby se tam hezky zachytila.
Dělají se v různých tvarech a velikostech.
- Třeba srdíčka. - Ty jsi takový romantik.
Mražený špenát.
Je v něm spousta vody.
Takže si vezmeš pořádný papírový ubrousek
a všechnu tu vodu vymačkáš.
- Jednou to zmáčknu. - Jasně.
Natáčíte to? Vezměte to zblízka.
Bicepsy, ty potřebujete. Úžasné.
Teď ho hezky nadrobno nakrájím.
Skvěle. Uděláme hodně česnekovou omáčku.
Říkals žádný lepek, ale o másle jsi nemluvil.
Klidně tam dej třikrát tolik.
Česnek najemno.
- Vhodíme ho tam. - Dobře.
A teď trochu citronové kůry.
Automaticky ho mačkáš takhle,
ale když to uděláš takto, šťáva vyteče
a pecky případně zůstanou uvnitř.
Dáme tam dva citrony.
Trochu ztlumím teplotu.
A teď trochu petrželky.
Dodá takovou příjemnou ostrou chuť.
- Krása. - Jemně nakrájená.
Trochu tím potřu dno.
Teď to dáme dohromady.
Troubu máme na 200 °C. A pak chvíli počkáme.
Ať už jde o mléko nebo lepek, dost lidí jde do extrému.
Jakmile mají omezení,
prostě se vyhýbají celé té sekci potravin.
Musíte si najít náhradu, věci, které jsou vašemu tělu prospěšné.
- Jo. - Mrkneme na to.
Je to hnědé. Zlatavé.
- Podívej se. - Jo.
- Jojo. - Na bocích máme křupavý sýr.
No ty kráso.
Ty bláho.
- Paráda. - Dobrou chuť.
To fantazie.
Tohle si dá i Brendan.
Vážně?
I se špenátem?
O tom mu řekneme, až to sní.
Jdeme na to.
Jejda, on drží vrtačku?
Jo. Známe se?
No teda.
- Dneska jsem macho. - Jo.
To rozhodně.
- Paráda. - Ahoj.
- Ahoj! Moc rád tě vidím. - Jak se vede?
- Dobře. Jsem rád, že jsem tady. - Já též.
- Odkud jdete? - Vařili jsme gnocchi.
- Byly naprosto vynikající. - Přinesli jste mi?
- Všechno jsme snědli. - Jste sobci.
- Za to můžu já. Jo. - Neuvěřitelné.
Dneska vyrobíme kuchyňský ostrůvek do tvého domu.
Tohle bude první kus nábytku u vás doma,
který si vyrobíš a u kterého budeš hrdý na to, že je tvůj.
- Dobře. - Jak se ti to líbí?
Je to paráda.
Díky moc.
- Bav se, ale ne tak jako se mnou. - Jasně.
Ne že by to byla soutěž!
Tak pojď za mnou.
- Pomůžeš mi vybrat barvu. - Dobře.
Projdeme to a rozhodneme se. Na. Bezpečnost především.
- Pro tebe. - Děkuju.
- Můžu mít náhodný dotaz? - Jo.
Vlastně není náhodný.
Proč nemáš v domě více svých vlastních věcí?
- Já… - Opravdu tvých.
Většinu období mezi 20 a 40 lety
jsem měl Yukona.
Říkal jsem mu byt na kolech.
- Chápu. - Žil jsem tam většinu času.
Cestoval jsem po kšeftech a pořád někam jezdil.
Takže jsem nikdy neměl extra moc věcí.
Když jsem se do toho domu nastěhoval,
neměl jsem nic cenného, žádné dědictví,
nic přínosného.
Těším se, až přijdeš domů
a opravdu se poprvé v životě budeš cítit jako doma, ve svém prostoru.
- To jo. - Ne jako v domě, cos koupil.
Protože momentálně v něm vás dva vůbec nenacházím.
- Jo. - Přece jenom máte krásný domov,
úžasný milostný příběh.
Lidi často říkají, že jsme měli
- pohádkový vztah. - Jo.
Říkají, že jsem Kate obelstil, aby si mě vzala.
- Řeknu: „Vtipný, haha.“ - Jo.
Je to vtip, ale připadá mi to úžasné, jako ve snu.
Víš, že si zasloužíš život, který sis vybudoval, že ano?
No, víš…
Jsem z toho ohromený. Zaslouží si to vůbec někdo?
Odpověď zní ano.
Vybudoval sis krásný život, protože jsi krásný člověk.
Jsi součástí té krásy.
A doufám, že skrz tuhle zkušenost uvidíš, jak se v tom všem okolo
ty sám odrážíš.
Budu se o to snažit.
Já vím, to se lehko řekne. Ale tohle je dobrý začátek.
Který nátěr se ti líbí?
Asi tenhle.
Tahle vyhrává! Taky se mi líbí víc.
Teď ostrůvek sestavíme.
Doufám, že Sean trošku pochopí, jakou má hodnotu.
Dneska jsme naprostý vrchol mužnosti.
- Že jo? - Jo.
Že pochopí, že toho lidem dává hodně
a že si vybudoval nádherný život,
ale musí začít být jeho součástí.
- Voilà! Hele! - Vítězství!
- Co myslíš? - Začíná to vypadat jako ostrůvek.
- Je to super, že? - Bude to krása.
- Dobře. Skvěle. - Jo.
Dobrá práce.
DEN 3
OD EXCALIBURU K TĚŽŠÍMU KALIBRU
Pojďme.
Vítej v Makeshift Union.
- Larry, Sean. - Ahoj.
- Těší mě. - Mě taky.
Děkujeme, že jsi nás sem k sobě pustil.
- Není problém. - Tak pojď.
- Cítím ve vzduchu změnu. - Dobře.
- Můžu ti sundat čepici? - Jo.
Jo, chci ti ji sundat.
Ty vousy nosí tebe. Nechci se jich zbavit úplně.
- Dobře. - Nechtěl jsem ti strčit prst do pusy.
- Dělej, co musíš. - Omlouvám se.
Až tady skončíme, nikdo tě na večírku nepozná.
- Nebudeš chlap s culíkem. - Dobře.
To nejsi ty.
- Jo. - To byl Merlin, že ano?
- Jo. - Ty nejsi Merlin. Jsi Sean!
Už ne.
- Už nejsi Merlin. - Nejsem!
Larry udělá vousy, Samara příčesek.
Takže já mám barvu a střih.
Tahle proměna bude týmová práce.
Kdy ses naposledy
podíval do zrcadla a řekl sis, že jsi fešák?
Já se moc často do zrcadla nedívám.
A když budu upřímný, dělám to úmyslně.
Před pár lety
jsme dělali Othella a já hrál Jaga.
Obarvili mi vlasy. Tehdy mi to docela seklo.
Prý jsem vypadal jako padouch z Dickense, co přišel zavřít sirotčinec.
Tak jo. Zkusíme z tebe udělat hlavní postavu tvého života.
Ty kráso.
Merlin byl pro Seana hodně důležitá éra,
ale myslím, že ta příští fáze bude ještě lepší.
Takže Merline, děkujeme, ale můžeš zůstat v minulosti.
Sean je tu a je připravený být středobodem svého nádherného života.
No ty vole.
Není cesty zpět, co?
Lidi nosí paruky a příčesky
už doslova tisíce let.
Drž to pevně, budu tahat..
Ale pojí se k nim velké stigma.
Je skvělé, že v posledních letech
spousta mužů na červeném koberci v Hollywoodu
nosí příčesky.
Jo!
Je to, jako když si Kylie Jenner vezme krátkou modrou paruku
a pak zase dlouhou tmavou.
Pokud to pomůže vašemu sebevědomí, jděte do toho.
Vyjádřete sami sebe.
Seane, užili jsme si to.
- Můžeme? - Můžeme.
- Bez dalších řečí. - Jo.
Tady je nový a vylepšený Sean.
Ty bláho. To není možné.
Úplně jiný, co?
Teda…
Nemůžu tomu uvěřit.
Chceš se podívat zblízka?
Vypadám…
Vypadám mnohem mladší.
To je neuvěřitelné. Díky…
Chceš si sáhnout?
Ne. Chci tě obejmout.
Má srovnaná ramena. Je z něj sebevědomý king.
Rozhodně už není žádný Merlin.
- Mockrát díky. - Jo.
Tohle je moje nejlepší práce.
Vypadáš skvěle.
- Užil jsem si to s tebou. - Ahoj, kámo.
Proboha!
Děláte si srandu?
Co to sakra je?
Ty kráso.
- Panebože! - Ahoj, Brendane. Jak je?
- Chybíš mi. Mám tě rád. - Ty mi taky.
Jsem naprosto v šoku. Jak se cítíš?
- Úžasně. - Není fešák?
- Jo! - Chápete to?
- To je něco! - Jo.
Jo. Já si myslel, že jsi někde vzadu.
Nedošlo mi to.
- Příčesek? - Jo.
- Parádní.
Nejde to vůbec poznat.
- Super. Není to poznat. - Ten dělala Samara.
Samaro, prvotřídní, holka.
Děkujeme za důvěru.
- Jasně. Já děkuju. - Hezký den. Jsi bezvadný.
Byla to legrace. Mockrát děkuju.
Ty bláho. Je tu překrásně.
Není to nádhera?
- Panečku. - Jo.
Jo. Tohle je můj kostel.
- Připravený na náš duchovní okamžik? - Rozhodně.
Ten vítr je otravný.
Tak jo.
Ta košile byla bezva, dokud mi nevylezly bradavky.
No jo.
Jdu ze své komfortní zóny a beru Seana tam, kde je příjemně jemu.
Chci, aby uměl přijímat, že je v pořádku požádat o pomoc.
A pozval jsem Brendana.
Potřebuju, aby mi pomohl to Seanovi názorně ukázat.
Modlete se za mě. Protože venku určitě je zabiják.
Ale když se to líbí jemu, tak i mně.
Mám nůž. Mám batoh.
Nějak to vymyslíme.
Nikdy jsem nebyl ve skautu a podobně.
Nedělal jsem věci v přírodě.
Jo. Já do skautu taky moc nechodil, mě brával ven táta.
Ten mě jako první učil tyhle dovednosti.
- Hezky. - Jo.
Taky to mám rád, protože tady se odehrávají
moje oblíbené rozhovory s Brendanem.
Jo.
Myslíš, že tady můžeme rozdělat oheň?
- Jo. - Jako otec a jako partner
chápu, co Sean prožívá.
Chce, aby všichni věděli, že je tady pro ně.
A lidi ho nemilujou kvůli tomu, co pro ně dělá.
Jde taky o to, jak moc je pustí k sobě.
A je to.
Pokud chce hezký vztah se ženou a nevlastním synem…
Rozdělal jsi oheň!
…musí je pustit k sobě a požádat o pomoc. Tak se vytváří pouto.
Je nádhera, že máte jeden druhého.
Vzal jsem i Brendana, protože ho chci vyslechnout,
ale až odejdu budeš potřebovat podporu.
- A to bude on. - To budu.
- Budete… - Budu tě podpírat.
Vytváříte si vztah jako otec se synem,
ale taky se snažíte ujistit,
že si můžete věřit, že tu jste jeden pro druhého.
Co bys chtěl změnit?
Všiml jsem si, že máš postoj:
„Když si tohle mentálně vyřeším sám,
nebudou se tím muset zabývat oni.“
Ale my se potom o tebe bojíme.
Nikdy si neřekneš o pomoc. Nesoustředíš se na sebe.
Nechci, abyste se o mě báli.
Ale zjišťuju, že to není řešení.
Jo. Přijde mi, že máš strach náš nechat ti pomoct.
Jako bys měl pocit, že nás do něčeho nutíš.
Nebo že jsi pro nás zátěž.
Nejsi.
A nikdy nebudeš.
- Jo. - Co na to říkáš?
Vyvolává to vzpomínky na tátu.
Vedl mě k tomu, abych zvládl všechno.
A tak ho nechci zklamat.
Čím víc se snažíš ustát vše sám, tím víc se o tebe lidi bojí.
To je opak toho, čeho chceš dosáhnout.
Uvědomuješ si to?
- Slyšel jsem ho. - Jo?
Jo, rozumím. Celou dobu jsem si myslel,
že jim to usnadňuju, když se je snažím chránit.
- Chápeš? - Jo.
Když slyším, že to není snazší, že se o mě jen víc bojí…
- A to je to poslední, co chci. - Jo.
Jenom ať víš, není to kvůli tobě.
Jde o mě. Já nechci mít pocit, že to nezvládnu.
Můžeme si určit nějaké hranice, třeba že řekneš:
„Bolí mě kolena, potřebuju s tím pomoct.“
Jo.
A být v pohodě s tím, že ti opravdu pomůžeme.
Máš tu skvělého kluka.
To už jsi asi věděl.
- Byl mi za svědka. - Jo.
- Jsi výjimečný. - Díky.
Díky, Karamo.
Zbožňuju vás oba.
DEN 4
NEPOZNANÝ RYTÍŘ
Díkybohu za Prime.
Za minutu dvanáct.
Jsou tady!
Bezva!
- No ty… - Ty vado!
Kámo! To jo!
Panebože. Jako byste obrátili tok času.
Dobrý, co?
Ty bláho. A ty vousy. Teď tě o hodně líp vidíme.
- Chceme vidět dům. - Tolik…
- Jo. - Mrknem se, co vytvořil.
Ty krá… Dobře.
Pojď dál.
Vdechni tu vůni.
Ty bláho…
- Nahoru? - Nahoru, jo.
Panebože.
- Nemám slov. - Je toho na tebe hodně.
Je to mnohem lepší, než jsem vůbec čekal.
- Neuvěřitelné. - Jo.
- Taky. - Supr.
- Je to úžasné. - Dobře.
Úplná magie. Jako…
Když jste sem přišli, nebylo tu moc nábytku,
ale vidíš, že teď to působí ještě prostorněji.
Máte skutečný jídelní kout a kuchyni, která má teď vlastní osobitost.
To je neskutečné. Ostrůvek.
Tvůj ostrůvek. Jsi borec.
- Tys ho vyrobil. - Jo.
Co říkáš na tu modrou?
- Vážně se mi líbí. - Dobře.
- A to se učím říct, že se mi něco nelíbí. - Dneska se to učit nemusíš.
Ten balkón zbožňuju.
Fakt nemám slov.
- Ony se otáčejí. - Otáčejí se.
Pojď dál.
- Ty kráso. To je paráda. - Pojď dál.
Vždycky nemůžeš jít do přírody,
tak jsem ji přinesl sem.
To je neskutečné.
Naprosto úžasné.
Je tu táta. Je tu máma. Jsou tu všichni.
Patří to k vašemu prostředí, ale nehledí to na vás,
když děláte něco…
- Jo. - …na co nikdo nemá koukat.
Je to fantastické.
A už žádné vířící nebe.
- Hezké, že? - Jo.
- Umění je na zdech. - Přesně.
- Je to paráda. - A jsi to ty.
Jo.
Pojď sem.
Vypadá desetkrát větší.
Jen trochu barvy a potu tváře
a nový záchod.
- Jo, uvidíš tam. - Nový záchod.
- Nový den. Jo. - Fantastické.
To řekla svatá Celine Dion.
Máš krásné, milující prostředí.
Prostor, který snad odráží tvou radost a laskavost.
- Jo. - Takže vítej doma.
- Užij si to. - Moc děkuju.
- Sedneš si, prosím? - Jasně.
Máme tu spoustu kousků, které můžeš vyzkoušet.
A k funkčnosti jsme přidali i módu.
Teď to chápu, ale předtím bych si to nevybral.
- Rozhodně. - Prostě bych prošel kolem.
- Líbí se mi. - Dobře.
Dneska večer se rozloučíme s Merlinem.
Lehce na něj pokývneme a uložíme ho k odpočinku.
Ten oblek můžeš nosit, když budeš chtít být nóbl.
Tohle bude opravdu stylový look.
- Moc se na to těším. - Když jsi spokojený, já taky.
- Jsem nadšený. - Dobře.
Tak to ještě vylepšíme.
Můžeme zkoušet?
- Jo. - Šokujeme je?
- Jasně. - Skvěle.
Tak jo, děcka, připraveni?
- Ukaž. - Úžasné.
- Už je ta chvíle? - Jo, je.
Je tu ta chvíle.
- No teda! - Jo, fešák.
- Panejo. - Jo.
- Super barvy. - Bezva.
Připomínáš mi Boba Rosse v tom nejlepším smyslu.
- Není to hezké? - Nádhera.
Všechno se dá použít i do hor,
ale tohle je jeho běžné oblečení.
Má rád kabát, který toho hodně dokáže.
Něco, čemu se říká kapote. Tohle je jeho moderní pojetí.
- Barevné bloky. - Je bezva.
- Ta bunda… - Ta je skvělá!
Tan to neví, ale pořád mi dává věci,
které mi připadají jak ze Star Wars.
- To ti připomíná Star Wars? - Úplný Andor.
Jo.
O Andoru můžu mluvit celý večer.
Ale musíme jít. Má večírek.
Má večírek na rozloučenou.
Pojďte se k nám přitulit.
- „Na rozloučenou“ se mi nelíbí. - Že?
- Oslavu nové kapitoly. - Jo.
- Nová kapitola. - Bezva.
Řeknu to takhle.
Chlap, co jsme ho poznali, se možná chtěl rozloučit.
- Tenhle mladík ne. - Jo.
Skupinové objetí?
- Ano, prosím. - Pojďte sem.
Ahoj, Seane.
Čau, Seane! Díky.
- Mám vás rád. - Pa, zlato!
Bav se. My tebe taky.
- Pa, brouku. - Jsi zlatíčko!
NOVÝ SEAN
DRUHÉ DĚJSTVÍ
- Připraveni vidět Seana? - Jo!
Jdeme na to.
Tanny, naskoč si.
Jo.
- Mockrát děkuju. - Panebože.
To je milé.
- Připravené, dámy? - Jasně!
- Zmáčkneme přehrát. - Jdem na to.
- Hele, Kate! Je v šoku! - Kate milujeme.
Kate to moc sluší.
- Panebože. - Obejmi ho.
- Ahoj. - Ahoj, lásko.
- Líbí se ti to? - Ahoj. Jo, je to super.
- Hladí ho po vousech. - Božínku.
Jak můžeš být ten samý člověk… Vypadáš úžasně.
Upřímně, tohle je objektivně
jedna z mých největších proměn, co jsem dělal.
- Je úplně jiný. - Empiricky nejlepší.
Vypadá to, jako bys udělal… a poprášil ho kouzlem.
To jsme ti vyrobili s Jeremiahem.
- Vážně? - Jo.
Není to moc dobře vidět,
ale tady jsou naše iniciály vyryté do srdíčka.
- To je moc milé. - Jo.
- Je to nádhera. - Vítej doma.
Jo.
- Jsi v pohodě? - Jo.
Je to mazec, co?
Máme ofrendu.
To je úžasné.
Chceš vidět, co pro mě
byla asi nejzajímavější zkušenost?
Jo.
- Připravená? - Jo.
Ty bláho!
Hele! Teď si hraje s jeho vlasy!
- Nepřežeň to. - Říkají tomu vlasový systém.
- Vážně? - Jo.
Vypadáš fantasticky.
Můžeš s tím zápasit.
Vzal jsem ho do pouště, fučel tam vítr. A to se ani nehnulo. Chápete?
- Poprvé ho vidím v obleku. - Tanny, bezva oblek.
Jeho kostým Merlina byl ve stejném odstínu modré.
- Kruh se uzavřel. - Jo.
Takhle vpašujeme Merlina do běžného života.
- Profesor Critchfield! - No tohle!
- Vypadáš bezvadně. - Děkuju.
Moc ti to sluší.
Díky.
Ty bláho!
Panečku.
Jsou to gnocchi z batátů, bezlepkové.
- To jsem si nepředstavoval. - Já taky ne.
Já vím. Je to nádhera.
- Díky, brácho. - Bože, to jsem nečekal.
- Díky. - Vypadáš skvěle.
Nejdřív jsem vám všem chtěl moc poděkovat, že jste tady.
Tenhle večírek pro mě znamená opouštění všeho toho, co bylo,
a otevření nové kapitoly.
Mluvili jsme o tom jako o večírku na rozloučenou
s Tournament of Kings.
A taky jsme to brali jako kolaudační párty.
A než Úžo pětka odjela,
říkali, že to je moje oslava nové kapitoly.
Takže vám děkuju, že do mé nové kapitoly patříte.
Děkuju.
Jsem na tebe hrdý a přeju ti to.
A táta by na tebe byl nesmírně hrdý.
Zasloužíš si to.
Děkuju.
Připijeme si na Seana, kluci!
- Na Seana! - Na Seana!
Skvělá práce.
- Zaslouží si to. - Jo.
Najděte si někoho,
kdo vám pomůže držet se ve správném směru.
Každý z nás někdy potřebuje podporu.
Já třeba ve své lásce ke všemu nezdravému.
Proto mám někoho, kdo mě v tom krotí.
To jsem já.
Podporuje mě a brání mi jíst nezdravě.
- Díky, Tanny! - Není zač.
A víte co?
Já s tímhle problém nemám, tak si to vezmu.
Potvoro.
Najděte si taky někoho takového.
Jo, a ten donut jsem fakt chtěl.
Pokud bychom měli přežit v divočině, určitě bych vydržel nejdéle.
Mravenci? Já nevím.
Není tam kafe. Není tam posilovna.
Myslím, že jsme vynalézavá banda. Něco bychom vymysleli.
Tan je patologicky soutěživý, takže by mě asi překvapil.
Nepřežil bych. Já bych tam umřel.
- Jeremiah by nevylezl z hotelu. - Umím rozdělat oheň klacky a kamenem.
A Karamo a JVN by vydrželi nanejvýš 12 hodin.
Moje kočičky by neměly plot. Já bych tam nemohl.
Je po mně. Sežrali mě medvědi.
Nenechte se zmást vlasy. Jsem důvtipný.
Vím, jak udělat z moči vodu.
Pět věcí, které bych si vzal do divočiny?
Nůž.
- Určitě knihu. - Mně by pomohla hudba Beyoncé.
Stylový stan.
Sprchu.
Plně funkční sporák.
Toaleťák.
Hodně krému a mýdla.
Neona. Luk a šíp, i když jsem to nikdy nepoužil.
- Kukuřičné čipsy. - Zubní nit.
Zubní nit a nůž. A vlastně taky klobouk.
Můžu ještě jednu věc?
Pytlík kyselých bonbónů.
Překlad titulků: Veronika Kubíčková