Trecem pe lângă un dragon. De ce sunt dragoni peste tot?
Am înțeles „drag queen”. N-o vedeam.
La ora asta?
E posibil.
Suntem în Vegas, puișor!
Pe cine aranjăm?
Dragilor, azi ne întâlnim cu Sean.
- Ura! - Ura!
„Acești regi nu au căzut.
Acum trebuie să se măsoare în luptă dreaptă!”
Iar spectatorii ovaționează în picioare.
„Sean a urcat pe multe scene din lume.
Ultima dată a apărut în longevivul Turneu al regilor, la hotelul Excalibur.
A jucat rolurile înțeleptului Merlin și al regelui Arthur.”
În ultimii 12 ani, viața mea a fost Turneul regilor.
Este cel mai longeviv spectacol de pe bulevard.
Mulți fac aici un popas obligatoriu când vin la Vegas.
„O accidentare la genunchi l-a silit să pună în cui pălăria de vrăjitor.”
- Vai! - Nu!
N-am dat o ultimă reprezentație.
Avem patru calități de mișcare. Trecem prin ele azi.
„Acum predă actorie și oferă îndrumare.”
Drăguț!
„Da, a evoluat firesc.
Ani la rând a interpretat diverse personaje.
Acum își joacă rolul vieții, ca soț și tată,
alături de soția Kate și de fiul vitreg Brendan.
Până la Kate, Sean a dus o viață nomadă, spunându-și afectuos «vagabond».”
Și noi suntem vagabonzi? Batem orașele.
Noi suntem bagabonți.
Bagabonți!
Când prietenii mei se așezau la casa lor,
eu mâncam cea mai ieftină pizză congelată.
Nu mă vedeam tată. Nu mă vedeam căsătorit.
Mă descurc în natură. Voi preda itinerant competențele necesare în sălbăticie.
Voi dormi în mașină și-mi voi lua câine.
Asta credeam că vreau.
Apoi am cunoscut-o pe Kate.
Acum, să fiu tată și soț
este scopul meu în viață.
Sean e un tată extraordinar.
E un izvor de aventură.
„Sean a cumpărat casa de la o magiciană.”
Bravo lui!
Luna a construit casa. Avea o școală de magie.
Casa are o estetică mistică.
E firesc la o magiciană.
„Casa cu etaj e neobișnuită…”
Adjectivul ăsta mă seacă.
„…cu accente gotice, pe care Sean le califică jenat
ca «șic à la Wednesday, dar fără șic».
Luna mi-a zis să redecorez după gustul meu.
Dar asta e greu și financiar,
și logistic.
Mă angajez în câte locuri e nevoie,
accept oricâte oferte e nevoie,
lucrez câte ore e nevoie,
ca să-mi întrețin cum trebuie familia.
L-am văzut lucrând câte 16 ore pe zi, săptămâni la rând.
Venea cu dureri la genunchi și se apuca să repare prin casă.
Așa de bun este.
„De când a ieșit din pielea lui Merlin,
Sean se chinuie să își găsească identitatea în afara scenei.”
Și-a pierdut din încredere
din cauza a tot ce s-a sfârșit în viața lui.
Este complexat de aspectul său fizic.
Simte ce fel de om este,
dar este blocat în neputința de a se exprima pe sine.
„Kate și Brendan i-au organizat o retragere cu fast din Turneul regilor.
La sfârșitul săptămânii, vor strânge câțiva prieteni,
pentru a-l serba ca fost actor emerit și ca actual mentor excepțional.”
- Superb! - Da!
„Să-l ajutăm pe Merlin să treacă de la hocus-pocus la focus pe familie.”
Cea mai tare proclamație de intenție!
PRIMA ZI
MERGEM LA VRĂJITOR!
Vreau să ne întoarcem la mersul autentic.
Plimbați-vă și căutați frumusețea.
Să fim teatrali!
Sunt gata.
Haideți!
Pe ușa asta!
Conștientizați-vă centrul artistic individual.
Mă uitam la tine și cred că contează, fiindcă te observ lucrând.
Se pune. Mie îmi place.
- Haideți să… - Măi, ce bărbat frumos!
- Vai mie! - Ce faci?
Ia uite-l, dragă!
Eu sunt Karamo.
Mă bucur că vom lucra cu un pensionar.
- Doamne! Ce minune! - Ce faci, frumosule?
Are 47 de ani.
Poftim?
N-are 47 de ani.
Eu am 43. Dacă el are 47…
Am venit când trebuia.
Cine va preda?
- Tu ești șefa. - Tu? Super.
Ai cârlionți. Am încredere oarbă în tine.
- Excelent! - Mamă!
S-o ștergem de aici!
La revedere!
Vreau tatuaj cu Vegasul.
Sean, tu ai tatuaje?
Da.
- Da? - Da.
Ce tatuaje?
Am o labă de coiot aici.
E latura mea sălbatică. Nu există animal mai tenace în America de Nord.
- Știi să supraviețuiești în sălbăticie? - Da.
Odată am stat 45 de zile în Munții Ozark.
Zece zile m-am descurcat doar cu un cuțit.
- Aici e. - Bună, casă!
- Mersi că ne primești. - Bună!
Bine. Nu, casa e aici.
Mersi că ne primești la tine.
Am adus niște prieteni.
- Vai de mine! Bună! - Nu se poate!
Bună, iubita!
Surpriză!
- Eu sunt Karamo. - Bună!
- Îmi pare bine. Ești superbă. - Și mie. Doamne!
Mătușa mea mi-a zis că într-o relație există o floare și un grădinar.
Kate îmi pare o floare superbă.
Eu sunt Jeremiah. Ce faci?
- Tan. Ce faci? - Bună! Brendan.
Băiatul, Brendan, e frumușel.
Are pistrui. Pare un tânăr om de știință.
Să explorăm! Vreau să văd baia.
Mied nordic.
- Ce e în baia asta? - „Beach Babe”.
- Plăcut. - Miroase a țărm.
Vai de mine!
Există biscuiți Oreo fără gluten. Nu știam.
O să încerc să dau jos perdelele.
- Chiar acum? - Da.
Mamă! Aoleu!
Ați auzit cum am chirăit?
Ce bine că nu s-a rupt!
Ăsta da, costum! Șic.
Ce părere ai despre toaleta neagră?
Chiar îmi place.
- Da? - E frumoasă.
- Nu vezi cum stă treaba. - Îmi place asta.
Frate!
M-aș descurca pe munte cu asta.
Dacă ar fi să supraviețuim în pădure, pe Antoni l-ar sfâșia ursul aleatoriu.
Supă de scoici.
Bietul Tanny ar fi devorat în somn.
„Rom roșu.”
Eu aș dispărea. Adio!
Nu.
Probabil JVM ar supraviețui cel mai mult.
Am văzut-o în vitrină și mi-am dorit-o cu ardoare.
Am glumit. Aviz Personalului.
Locuiți aici de peste un an?
Puțin mai mult.
Unde stați de obicei?
Dimineața facem cafea
și ne punem aici la taifas.
Seara, Brendan vine sus și mâncăm împreună cina.
- Asta e inima casei. - Da.
- Să vedem budoarul. - Bine.
- Mâța noastră. - Cum te cheamă?
Baby Girlface.
Așa, deci. Bună!
M-a șocat dormitorul pisicii.
Căci pare camera ei.
- Mamă, ce tavan! - Nu?
- E opera voastră sau l-ați moștenit? - L-am moștenit.
Bine.
Aici avem dulapuri.
- Mai e unul acolo. - Da.
Asta e ofrenda.
Care e ideea?
Mama mânca chipsuri Lays în neștire.
Îmi plouă în gură.
Aici e ea.
Iar el e tatăl lui Sean, care a murit de curând.
Să vedem unde le punem.
Ofrenda e o idee minunată.
Închini persoanelor dragi un altar frumos.
Dar nu la culcare.
Îl vrei lângă tine când dormi? Îți place să îi ai aproape?
- Trebuie mutat. - Da.
Mă voi gândi la un omagiu deosebit.
- Ce e aici? - Sala de teatru.
Ador sălile de teatru!
Avem scenă.
Îmi plac costumele.
Îmi plac montajele de modă.
Stai! Aia e perucă?
Simți vraja.
Aici ce e?
Proprietara dinainte a căutat să creeze un ambient budist.
Ăsta e elementul Las Vegas. Joci la noroc.
Hârtie igienică cu un singur strat… Apa trasă de mai multe ori…
- Costisitor. - Da.
Putem spune că ați fost paralizați de deciziile anterioare.
- Da. - Bine.
Arăți superb.
- Jeremiah! - Jer!
Ce se întâmplă?
Eu sunt sora vitregă.
Sunt răpitor de frumoasă.
Vreau să mă joc și eu.
O, frumoasă sirenă!
Sunt un biet matelot, iar tu ești ravisantă…
Sunt țâțoasă. Da.
Mă simt ca Ariel.
Mă simt foarte… marină.
A sosit Făt-Frumos.
Dar ce chipeș este!
Pot să văd sub șapcă?
- Da. Să-mi desfac coada? - Mă fascinează codița ta ștrengărească.
- Vreau să văd. - Uite-mi părul.
- Mamă! - Da.
Ai vreun produs preferat?
- Folosesc chestia asta. - Aoleu!
Sean și cosmetica sunt ca Jennifer Lopez și Mariah.
- Da. - Da.
Nu se cunosc.
Ai avut mereu părul lung?
Pentru Turneul regilor se cereau plete.
- Acum cum te simți? - Nu știu.
Am un loc unde nu crește părul. E ciudățenia naibii.
- Ce simți în privința asta? - Camuflez locul cu coada.
Mi-ar plăcea să nu mă deranjeze,
dar mă complexează puțin.
Meșele au evoluat mult.
Ar fi o opțiune, dar nu e obligatoriu.
Am pomenit subiectul doar ca să te gândești.
Mă dau pe mâna ta. Ești vrăjitor.
Îl iau pe „da” în brațe.
Hai s-o facem! Sunt dispus la orice.
- Îți epilez sprâncenele, să știi. - Bine.
Faci cu el „chestii de supraviețuire”? Mergeți în sălbăticie?
Da.
Mergem la munte să facem poze sau să fim împreună.
Îmi este ca un tată adevărat.
Dar uneori uită câte face și cât de apreciat este.
Nu îi vine să ceară ajutor.
Se apucă să facă de unul singur.
- Se pune vreodată pe primul loc? - Nu.
- Nu, la modul extrem.
Am înțeles.
„Boulangerie”.
E cam gol frigiderul.
Suntem amândoi foarte ocupați.
Ea își face masteratul.
Dacă nu gătește Kate, facem ceva la microunde sau niște gustări.
Eu și Brendan luăm multă mâncare pe geam. Brendan este…
- Din mașină, la fast-food? - Da. El e mofturos.
Eu știu să gătesc, prost, câteva chestii.
- Mai ales fiindcă… Bună! - Bună!
- Bună! Eu… - Vorbeam despre tine.
Da? De bine, sper.
- Da. - Exclusiv.
Plec la repetiții. Pa, pa!
Bine. Te iubesc. Pa, pa!
Era înnebunită după paste, dar nu mai are voie.
A descoperit că are boala celiacă.
- Alte probleme de sănătate? - Diabet de tip 1.
Și diabet?
Îi fac pui mexican,
în lipie de grâu fără gluten sau de mălai.
- Îți place să ai grijă de ea. - Cât și oricum pot.
- Bună! - Bună!
- Pândeam momentul să vorbim. - Mi-ar plăcea.
- Mi-l dai? - Eu mai iscodesc.
- Iscodește. Tu hai cu mine încoace! - Mișto!
- Mă bucur că stăm de vorbă. - Și eu.
Vreau să îmi spui tu ce crezi că am observat.
Că vreau ca cei din jurul meu să se simtă ocrotiți și iubiți.
- Tu te-ai simțit așa în copilărie? - Da. Am avut noroc de părinți minunați.
Nimeni nu se descurcă la perfecție.
Dar părinții mei sunt pe aproape.
Trăiesc amândoi?
Nu, doar mama. Tata a murit acum vreo două luni.
Condoleanțe! A murit de curând.
S-au schimbat multe într-un an.
Da.
- Te-ai însurat. - Da.
- Ai casă nouă. - Da.
Ți-a murit tatăl.
Sunt multe lucruri noi.
Cum faci față?
Îmi place singurătatea.
Kate știe. Dacă devin irascibil, îmi zice să plec cu cortul, să mă resetez.
Dar acum mama are nevoie de mine. La fel și băiatul, soția și artiștii mei.
Da.
Tu de ce ai nevoie?
Să am grijă de soție și de băiat.
Nu pot concepe ceva mai bun de făcut în viață
decât să fiu un tată și un soț bun.
Îmi vine de la tata.
Ca model de bărbat bun,
tata e matrița în care mă torn.
Când ai cugetat ultima dată la ce îți trebuie?
Nu știu.
- Da… - Mă sperie treaba asta.
- Aici erai! - Am avut treabă.
Așa, deci!
Treabă grea. Cu tine am de vorbit. Tu, afară!
- Pa! - Trebuie să mă concentrez.
Văd multe costume.
Soția mea are multe costume.
Dar asta ce este?
Ce este?
- E teatru sau viață? - E viață în aer liber.
- Așa… - E o manta cu glugă.
Dacă plouă tare, chestia asta îmi ține de cald.
Nu te mănâncă rău?
E confortabilă.
Se petrece. Are buzunare pe interior. Se și închide.
Știi?
Nu știu ce să spun.
Rar rămân fără cuvinte.
Îți place mult mantaua?
Îmi place că e practică.
Ai costumul lui Merlin?
Nu. Am o poză.
- Îmi arăți, te rog? - Normal.
E fistichiu rău.
Când nu ești pe scenă, când nu lucrezi,
cum te îmbraci?
În blugi și tricou.
Am mai multe stiluri de șepci.
Când ieșim și trebuie să mă dichisesc, îmi pun o cămașă cu mânecă lungă.
Cămașă sau bluză?
Cămașă fără guler.
Bine.
De multe ori, Kate se gătește
și îmi pun și eu o cămașă frumoasă.
Dar tot în blugi sunt, iar ea e în rochie.
Ne vom asuma niște riscuri, dar va merita.
- Super! - Bună, copii!
Despre ce vorbiți?
Îi place mantaua asta. Va gândi totul în funcție de ea.
- Brendan, cum ți se pare? - Fii sincer.
E mișto.
Ești drăguț.
- Ei? - Abia aștept.
Sunt curios ce o să-ți facă.
N-o spune așa!
Curiozitatea e bună.
Sean l-a jucat pe Merlin 13 ani.
Simt că încă e blocat puțin în datele fizice ale personajului.
Nu a apucat să se dumirească cine este în această nouă fază.
Vreau să îi creez un look nou.
Mica chelie i-a zdruncinat încrederea în sine.
În premieră la Queer Eye,
vom face un sistem de păr.
Abia aștept momentul.
Vreau să-l fac să înțeleagă că e vremea să se pună pe primul loc.
Merită să i se poarte de grijă și să fie ajutat,
cum îi ajută și el pe alții.
Am misiunea de a afla cine este adevăratul Sean.
Nu actorul, nu omul de teatru, ci Sean din viața reală.
Sunt multe obiecte în locuința lor, dar niciunul nu îi reprezintă.
Nu par să fie stăpânii acelei case.
Vreau să se simtă mândri intrând în casă.
Chef!
- Ce faci? - Bună! Care-i treaba?
Vreau ca Sean, eroul de săptămâna asta, să îi gătească ceva soției.
În ciuda restricțiilor ei alimentare, Kate adoră pastele.
Însă nu le poate savura.
Ce ar merge? Gnocchi.
Gnocchi à la parisienne.
Cu cartofi dulci, fiindcă au index glicemic mai mic,
și făină fără gluten.
Mi se pare o idee grozavă.
Un gnocchi clasic s-ar putea să se fărâmițeze.
Prin gratinare, capătă fermitate.
- Mă lași în bucătăria ta? - Cu mare plăcere.
Minunat! Mulțumesc.
ZIUA A DOUA
VREAU SĂ MĂ VADĂ CINEVA AȘA CUM SUNT. - MERLIN
- De când n-ai mai fost la cumpărături? - Nu știu.
- După tine. - Mulțumesc.
- Bun! - Bine!
Îți place activitatea în aer liber și ai o viață foarte ocupată.
Îți propun un stil vestimentar adaptabil. Mai multe într-unul.
Vrei să încerci?
- Categoric. - Probezi orice?
Absolut.
Vreau să-i găsesc haine
potrivite pentru viața lui de-acum încolo,
fie că e vorba de drumeții, de predare la școală,
de o ieșire cu soția, de timp petrecut cu fiul lui vitreg.
Vrem o garderobă solidă, potrivită pentru toate laturile vieții.
Când te plimbi prin magazin,
la ce te mai gândești, în afară de blugi și tricouri?
Nu mă încântă corpul meu.
Mă întreb dacă mă va încăpea. Îmi va displăcea ce văd în oglindă?
Și automat îmi vine să plec acasă, mi se taie cheful.
Am avut experiența asta de multe ori și știu că această pătrățică funcționează,
iar tot ce iese din tipar mă poate face să fug din cabina de probă direct acasă.
Dacă ai complexe legate de înfățișarea ta,
singurul fel în care le vei depăși
este combinând pe tine haine care simți că ți se potrivesc.
Te vei simți mai bine în pielea ta.
Greul vine din faptul că ai jucat multe roluri.
Se poate să fi uitat bucuria de a fi tu însuți.
Iar a fi tu însuți este o mare bucurie.
Dacă nu erai adorabil, poate nu îți sugeram asta.
Dar ești, deci hai pe ideea asta!
Ești gata, Sean?
- Da. - Ieși din cabină?
Mă simt din topor.
- Din topor, dar asortat. - Da.
Cum ți se pare lookul ăsta?
Mă cramponez de corp,
de strânsoarea hainelor…
Simt că mă strânge și îmi vine automat să mă ascund.
Dacă ești complexat de zona asta,
o poți acoperi cu încă un strat.
O cămașă cu un număr mai mare ar dezvălui doar un petic.
Nu te va deranja deloc.
- Acum îmi dau seama cât te preocupă. - Da.
Îți voi comanda haine cu un număr mai mare și sper să te simți mai liniștit.
- Nu sunt comozi blugii? - Ba da.
Sunt suficient de elastici ca să-i porți în excursii.
Te lasă să te apleci, să pui cortul, să-ți faci de mâncare…
Clar.
- Întrevezi unde batem? - Da.
- Bine. Schimbă-te repede! - Bine.
- Îmi place mult. - Ura! Ce îți place?
O să spun o chestie de tocilari.
Mă simt ca în Războiul Stelelor.
Nu mă prind.
Bocancii și blugii îi poți purta la orice fel de ținută.
Geaca o poți purta la o ocazie.
Dar pentru petrecerea de retragere îți pregătesc ceva mai elegant.
- Te simți bine? - Grozav.
Mai căutam haine în aceeași notă.
Îl iau pe Sean la Brasserie B, la Caesar's Palace.
Așa întindea fratele meu glazura pe ștrudelele decongelate.
Și eu.
Sean vrea să gătească mai mult.
Încearcă să vadă cum poate avea grijă de familie.
E totul pregătit.
Dar soluția nu este mâncarea de-a gata încălzită la microunde.
Kate suferă de boala celiacă și de diabet de tip 1.
Trebuie să fim atenți la zahăr și la gluten.
Dar ai spus că îi place mâncarea italiană și mâncarea franțuzească.
Cred că am găsit preparatul ideal.
Gnocchi à la parisienne.
Gnocchi parizieni. Gnocchi sunt originar italieni.
Înlocuim cartoful alb cu cel dulce
și făina obișnuită cu făină fără gluten.
Dar nu ne complicăm. Ești gata să te murdărești pe mâini?
Îmi trebuie plasă pentru barbă.
Lasă așa!
Am copt cartoful.
L-am lăsat la răcit, mai ales fiindcă adăugăm ou.
Nu vreau să se coacă oul.
- Sparge un ou, te rog. - Bine.
Eu condimentez cu puțină sare grunjoasă.
Adaug făina fără gluten.
O adaug treptat, încetișor, să nu se facă nor de făină. Așa!
O să iasă grozav. O răsplătești cu un lucru minunat.
- Iar eu culeg laurii. - Îți prinde bine și ție.
Asta e consistența dorită.
Vrem să obținem niște găluște drăguțe.
Eu fac o mică adâncitură cu degetul,
în care se va strânge sosul.
Am văzut gnocchi de toate formele și mărimile.
- Inimioare? - Ești romantic pierdut.
Spanac congelat.
Conține foarte multă apă.
Îl punem în hârtie „industrială”
și îl stoarcem de nu se vede.
- Îl storc eu. - Bine.
Filmați? Faceți zoom aici!
Bicepși. Vă trebuie. Excelent!
Îl toc frumos.
Perfect! Acum fac un sos cu mult usturoi.
Ai zis de gluten. De unt n-ai spus nimic.
Poți să triplezi cantitatea.
Felii subțiri de usturoi. Le deșertăm în tigaie.
Radem puțină coajă de lămâie.
Intuitiv, o storci așa.
Dar, dacă o storci invers, scoți sucul, iar sâmburii rămân înăuntru.
Folosim două lămâi.
Oprim focul.
Puțin pătrunjel.
Înviorează gustul.
- Îmi place. - Tocat mărunt.
Întind puțin pe fundul vasului.
Acum asamblăm preparatul.
Dăm cuptorul la 200 °C și așteptăm.
Că e vorba de lactate sau de gluten, multă lume împinge restricțiile la extrem,
evitând cu totul categoria respectivă de alimente.
Trebuie să găsești surogate potrivite pentru organismul tău.
Hai să vedem!
S-a rumenit!
- Ia te uită! - Da!
- E brânză crocantă pe margine.
Doamne!
- Bun! - Noroc!
Sunt nemaipomeniți.
Mănâncă și Brendan.
Da?
Și spanacul?
Îi spunem de spanac după ce terminăm de mâncat.
Haide!
Are o bormașină în mână?
Da. Ne cunoaștem?
- Sunt foarte viril azi. - Și încă cum!
- Mișto! Mă bucur să te văd. - Bună! Ce faci?
- Bine. Mă bucur că sunt aici. - Și eu.
- Unde ați fost? - Am făcut gnocchi.
- Au fost extraordinari. - Mi-ați adus și mie?
- Nu, i-am mâncat. - Egoiștilor!
- E numai vina mea. - De necrezut!
Azi îți construim o insulă de bucătărie.
Va fi prima mobilă din casa ta făcută de tine, de care vei fi mândru, ca stăpân.
- Bine. - Ce zici?
Super!
Mulțumesc mult.
Distrează-te, dar mai puțin decât cu mine! Deși nu ne luăm la întrecere.
Haide încoace!
Vreau să alegem baițul. Le luăm la rând și ne hotărâm.
- Dar întâi ne protejăm. Poftim! - Mulțumesc.
Pot să te întreb ceva la întâmplare? Sau nu tocmai.
De ce nu ai în casă mai multe lucruri de-ale tale?
Până după 30 de ani, am avut un SUV marca Yukon.
Ăla era apartamentul meu.
Îmi petreceam mult timp în el.
Îmi găseam noi colaborări și mă deplasam de colo-colo.
Nu am deținut niciodată multe lucruri.
Când m-am mutat în casă,
nu aveam niciun obiect simbolic sau la care să țin,
care să aducă un plus de valoare.
Abia aștept să te văd intrând în casă
și simțindu-te ca acasă în locuința ta pentru prima dată.
- Da. - Nu ca într-un loc de căpătat.
Acum nu vă văd reflectați în locuință.
Aveți o casă extraordinară și o poveste de dragoste minunată…
Lumea spune că am avut o idilă ca în basme,
că am vrăjit-o pe Kate să mă ia de bărbat.
Eu râd la glumă,
dar mă minunez și eu, mi se pare că visez.
Știi că meriți viața pe care ți-ai făurit-o, nu?
Păi, știi…
Mi se pare atât de mult, încât mă întreb dacă merită cineva.
Răspunsul e da.
Ai făurit o viață bună, pentru că tu ești bun.
Faci parte din bunătate.
Sper că te vei vedea reflectat în asta
de-a lungul acestei experiențe.
Mă voi strădui să încerc.
Ușor de zis, greu de făcut.
Dar începem bine.
Ce baiț îți place?
- Cred că ăsta. - Câștigă Provincialul. Și eu îl prefer.
Ne apucăm de asamblat.
Sper ca Sean să își înțeleagă mai bine valoarea.
Suntem culmea bărbăției azi.
- Bine? - Da.
Să înțeleagă ce mult dăruiește,
ce viață frumoasă a făurit
și că trebuie să facă parte din ea.
- Voilà! - Victorie!
- Ce părere ai? - Începe să arate ca o insulă.
- Drăguț, nu? - Arată frumos.
- Bine. - Da.
Bravo!
ZIUA A TREIA
DE LA EXCALIBUR LA URMĂTORUL CALIBRU
Haide!
Bun-venit la Makeshift Union!
El e Larry. Larry, Sean.
- Sean. - Îmi pare bine.
Mulțumim că ne primești în frizeria ta superbă.
- Cu plăcere. - Hai încoace!
- Sunt pus pe schimbări. - Bine.
- Pot să-ți scot șapca? - Da.
Bine, ți-o scot.
Cred că te poartă barba pe tine. Dar nu vreau s-o rad.
- Scuze că ți-am băgat degetele în gură. - Fă-ți de cap.
N-o să te recunoască nimeni la petrecerea de retragere.
N-o să mai fii tipul cu codiță.
Nu te reprezintă. Îl reprezenta pe Merlin.
- Tu nu ești Merlin, ești Sean. - Nu mai sunt.
- Nu mai ești Merlin. - Nu.
Larry se ocupă de barbă, iar Samara, de calotă.
Eu mă ocup de vopsit și de tuns.
Lucrăm în echipă la realizarea transformării.
Când a fost ultima dată
când te-ai uitat în oglindă și te-ai văzut frumos?
Nu prea mă uit în oglindă.
Iar asta, voit.
Acum câțiva ani, am montat Othello, iar eu l-am jucat pe Iago.
Mi-au vopsit părul și arătam binișor.
Păream un personaj dickensian negativ, venit să închidă orfelinatul.
Ce ar fi să te simți ca personajul principal din viața ta?
Doamne!
Merlin a fost o perioadă importantă,
dar perioada viitoare va fi și mai bună.
Mersi, Merlin, dar rămâi în trecut.
Sean a intrat în scenă și e gata să își joace frumos viața.
Frățioare!
Nu mai e cale de întors.
Lumea poartă peruci și meșe de mii de ani.
Ține bine, că trag de ea.
Dar stigmatul este mare.
Mă bucur că în ultimii ani
mulți bărbați care pășesc pe covorul roșu la Hollywood
poartă meșe.
Da!
Și Kylie Jenner poartă o perucă albastră scurtă
și una neagră lungă.
Dacă așa te simți mai sigur pe tine, nu mai șovăi! Exprimă-te!
Sean, ne-am distrat de minune.
- Ești gata? - Da.
N-o mai lungim. Iată-l pe noul și îmbunătățitul Sean!
Nu-mi vine să cred!
- E foarte diferit, nu? - Vai…
Nu-mi vine să cred.
Vrei să te uiți de aproape?
Par mult mai tânăr.
Extraordinar!
- Vrei să pui mâna? - Nu, vreau să te îmbrățișez.
Și-a îndreptat umerii. Transmite încredere în sine.
Nu mai seamănă cu Merlin.
Mulțumesc din suflet!
M-am întrecut pe mine.
- Arăți super. - Da.
- M-am simțit foarte bine cu tine. - Bună!
Vai de mine!
Glumești?
Ce naiba?
Doamne!
- Doamne! - Bună, Brendan! Ce mai faci?
- Mi-e dor de tine. Te iubesc. - Și mie.
- M-ai făcut knockout. Cum te simți? - Extraordinar.
- Nu e chipeș? - Ba da.
- Îți vine să crezi? - E demențial. Serios.
Credeam că ești în camera din spate. Nu mi-am dat seama.
- E meșă? - Da.
Fabulos! Nu se vede.
- Nu se observă. - Ne-a ajutat Samara.
Samara, bravo, fată!
Mersi că ai avut încredere în noi și că te-ai simțit bine. Te iubesc.
A fost minunat. Mulțumesc enorm!
- Ce peisaj splendid! - Nu-i așa că e frumos?
Da. Asta e biserica mea.
- Vom avea un moment de spiritualitate. - Sunt gata.
Mă zburătăcește vântul.
Mda.
Cămașa asta era drăguță până m-a lăsat cu țâțele afară.
Ies din zona mea de confort și merg în elementul lui Sean.
Vreau să fie receptiv la ideea că e normal să ceri ajutor.
Brendan mă va ajuta să îi transmit mesajul.
Rugați-vă pentru mine. Jur că ucigașul e aici.
Dar, dacă lui îi place, îmi place și mie. Am cuțit și rucsac. Hai să vedem!
Nu am fost cercetaș. Am ratat excursiile în natură.
Nici eu n-am fost cercetaș. Mergeam cu tata în excursii.
- El m-a învățat fundamentele. - Frumos!
Îmi place și pentru că aici port cele mai agreabile conversații cu Brendan.
Da.
- Ăsta e un loc bun de foc? - Da.
Ca tată și partener de viață, înțeleg ce simte Sean.
Vrea ca cei dragi să își pună nădejdea în el.
Dar oamenii nu îl iubesc doar pentru ce face.
E vorba și de deschiderea inimii.
Asta e!
Deci, dacă vrea o relație bună cu soția și băiatul…
Ai făcut foc!
…trebuie să ceară ajutor. Așa se formează adevărata conexiune.
Ce frumos că vă aveți unul pe altul!
L-am adus și pe Brendan, ca să aud ce are de zis,
dar și ca să îți fie conștiință după plecarea mea.
Da, îți voi cere socoteala.
Vă întăriți relația tată-fiu,
dar și relația de încredere și susținere reciprocă.
Ce vrei să se schimbe?
Din câte am observat, e cam așa:
„Dacă, mental, fac față singur,
ei nu trebuie să se confrunte cu asta.”
Dar așa doar ne facem griji pentru tine.
Nu ceri niciodată ajutor. Nu îți acorzi deloc atenție.
Nu vreau să vă preocupați pentru mine. Dar asta nu este o soluție.
Eu cred că îți este frică să ne lași să te ajutăm.
Ai impresia că așa ne obligi să o facem.
Sau că ești o povară.
Nu ești și nu vei fi niciodată.
- Da. - Ce părere ai despre asta?
Mă duce cu gândul la tata.
El m-a educat să mă ocup de toate.
Nu vreau să-l dezamăgesc.
Cu cât te străduiești mai mult, cu atât stârnești îngrijorare.
Rezultatul e opus celui scontat.
Ți-ai dat seama.
- Am auzit. - Da?
Da. Am crezut că le ușurez situația dacă iau totul asupra mea.
- Știi? - Da.
El zice că nu e așa, că își fac griji. Nu îmi doresc asta câtuși de puțin.
Iar pricina nu sunteți voi.
Eu nu vreau să simt că nu sunt în stare.
La limită, poți să spui:
„Mă dor genunchii, am nevoie de ajutor.”
Da.
Și să nu te jenezi dacă dăm curs rugăminții.
Ai un băiat pe cinste. Cred că știai deja.
Mi-a fost cavaler de onoare.
- Ești excepțional. - Mersi.
Mulțumesc, Karamo.
Vă iubesc.
ZIUA A PATRA
CAVALERUL LUMINII
Slavă Domnului!
La țanc!
Vin!
Ura!
Măiculiță!
Așa, omule!
Parcă ai dat timpul înapoi.
E bine, nu?
Barba… Vedem mult mai mult din tine.
Vrem să vedem casa.
- Da. - Să vedem ce a făcut.
Intră.
Simte mirosul.
Vai de…
Sus? Da.
Doamne!
- Sunt uluit. - E mult de absorbit.
Îmi depășește cu mult orice așteptare.
- E incredibil. - Da.
- Așa e. - Bun!
- E incredibil. - Bine!
Parcă e magie.
Înainte nu era mult mobilier aici.
Dar acum parcă e mai mult spațiu.
Ai o sufragerie cum trebuie.
Ai bucătărie cu personalitate.
E nemaipomenit. O insulă!
Uite ce insulă ai! Uite la tine!
- Tu ai făcut-o. - Așa e.
Ce zici de albastru?
- Îmi place la nebunie. - Bine.
Fac eforturi să spun ce nu-mi place.
Nu te strădui să spui că nu-ți place azi.
Mă dă pe spate balconul.
Am rămas fără cuvinte.
- Se rotesc. - Se învârt.
Intră!
- Vai, ce frumos e! - Intră.
Nu ai mereu timp de excursii, așa că ți-am adus natura acasă.
E incredibil.
E superb.
E tata. E mama. E toată lumea.
Sunt în preajmă, dar nu se holbează la tine
când faci ceva ce nu e cazul să vadă și alții.
Este splendid.
Gata cu cerul învolburat!
- E drăguț, nu? - Da.
- Arta s-a mutat pe pereți. Îmi place. - Și te reprezintă.
Da.
Intră!
Pare de zece ori mai mare.
Puțină vopsea, puțină muncă manuală…
Și o toaletă nouă!
- De acum vezi. - O toaletă nouă!
- E o nouă zi. - E incredibil.
A spus-o sfânta Celine Dion.
Ai o locuință frumoasă, primitoare.
Un spațiu care îți reflectă bucuria și bunătatea.
- Bun-venit acasă! Să-ți priască! - Mulțumesc din suflet!
- Stai puțin jos? - Da.
Ai multe articole pe care le poți purta.
Am adăugat modă la funcționalitate.
Acum văd, dar eu nu aș fi ales așa ceva. Aș fi trecut întotdeauna mai departe.
- Îmi place. - Bun!
În seara asta ne luăm rămas-bun de la Merlin
făcând trimitere la el.
Apoi putem să-i dăm pace.
Poți îmbrăca costumul când vrei să arăți elegant.
O să fie un look meseriaș.
- Abia aștept să-l adopt. - Bucuria ta mă bucură.
- Sunt încântat. - Bun!
Hai să te bucuri și mai tare! Probezi?
- Da. - Să-i șocăm?
- Normal! - Super!
Sunteți gata, copii?
Să vedem!
- E momentul? - Da, e momentul.
E momentul!
Ce bărbat chipeș!
Ador culorile.
Îmi amintește de tot ce are mai bun Bob Ross.
- Nu e frumos? - Superb!
Le poți folosi pe toate pe munte.
Asta e doar ținuta lui de zi cu zi.
Îi place o manta deșănțată, cu glugă.
Asta e varianta modernă.
- Bagă culori! - Îmi place.
- Mantaua aia! - Tare geaca!
Tan îmi tot dă, fără să știe, haine care îmi amintesc de Războiul stelelor.
Și geaca asta?
- E în stilul Andor. - Da.
Pot vorbi de Andor toată seara, dar trebuie să plecăm.
E așteptat la petrecerea de retragere. Hai la îmbrățișare!
- Nu-mi place „retragere”. - Știu.
- „Capitolul următor”. - Petrecere de capitol nou!
Tipul de acum patru zile era gata de retragere.
Tânărul ăsta nu e gata.
Îmbrățișare de grup?
- Da, te rog. - Haideți aici!
Pa, Sean!
Pa, Sean! Mersi.
- Vă iubesc. - Pa, scumpete!
- Distracție plăcută! Și noi te iubim. - Ce om dulce!
NOUL SEAN
ACTUL AL DOILEA
- Ne uităm la Sean? - Da.
Haide!
Tanny, hopa sus!
Halei hop!
Da!
- Mulțumesc mult. - Doamne!
Ce plăcut!
- Gata, doamnelor? - Da!
- Să dăm play. - Dă-i!
- Ce șocată e Kate! - Ne place de Kate.
Arată superb.
- Doamne! - Îmbrățișează-l.
- Bună! - Bună, iubirea mea!
- Îți place? - Da, îmi place enorm.
- Îi mângâie barba. - Mamă!
Ești aceeași pers…? Arăți incredibil.
Serios, cred că e una dintre schimbările cele mai drastice pe care le-am realizat.
- Arată cu totul altfel. - Rezultat superlativ.
Parcă ai suflat praful de pe el.
Ți-am făcut asta cu Jeremiah.
- Da? - Da.
E mai greu de văzut,
dar am gravat inițialele noastre într-o inimioară.
- Vai, adorabil! - Da.
- E superb. - Bun-venit acasă!
Da.
- Te simți bine? - Da.
E mult, nu?
Avem ofrenda.
Ne place asta.
Vrei să vezi ce mi s-a întâmplat mai interesant săptămâna asta?
Da.
- Ești gata? - Da.
Măi să fie!
- I se joacă în păr acum! - Nu prea tare!
- Se cheamă „sistem de păr”. - Serios?
Arăți fenomenal.
- Te poți hârjoni. - L-am dus în deșert.
Bătea vântul ca la balamuc, dar calota nu s-a clintit.
- Nu l-am mai văzut la costum. - Îmi place mult.
Costumul de Merlin avea nuanța asta de albastru.
- S-a închis cercul. - Da. De la costumație la viața reală.
FRATELE LUI SEAN
Domnule profesor Critchfield!
- Arăți de milioane. - Mersi.
Arăți grozav.
Mersi.
Sunt gnocchi cu cartofi dulci, fără gluten.
- Nu îmi imaginam așa ceva. - Nici eu.
Da, e superb.
- Frate! - Nu mă așteptam. Doamne!
- Mersi, frate. - Arăți excelent.
În primul rând, mulțumesc pentru că sunteți aici.
Cu petrecerea asta, las în urmă ce a fost până acum
și pășesc într-un nou capitol.
Ne gândiserăm să fie o petrecere de retragere din Turneul regilor.
Apoi am zis să fie o petrecere de casă nouă.
Dar, la plecare, Fabuloșii au spus să fie o petrecere de capitol nou.
Vă mulțumesc că faceți parte din noul meu capitol. Mulțumesc.
Sunt mândru de tine și pentru tine.
Iar tata ar fi extrem de mândru de tine.
Meriți asta.
Mulțumesc.
Să dăm noroc pentru Sean!
- Noroc, Sean! - Noroc, Sean!
Bravo, măi!
- Merită. - Da.
SFAT DE URMAT
Un tovarăș de conștiință te poate ajuta să păstrezi calea cea dreaptă.
Toți ne luptăm cu ceva și ne dorim sprijin.
Mie îmi place să mănânc porcării. De asta am un tovarăș de conștiință.
Eu sunt conștiința lui.
Și mă susține, având grijă să nu mănânc porcării.
- Mersi! - Cu plăcere.
Eu n-am nicio problemă cu mâncarea nesănătoasă. Dă-o încoace!
Zdreanță!
Găsește-ți și tu o conștiință!
Pofteam mult la gogoașa aia.
Dacă noi cinci am fi lăsați în sălbăticie, eu aș rezista cel mai mult.
Ant? Știu și eu? Fără cafea și sală de sport?
Cred că suntem ingenioși. Am improviza noi ceva.
Tan, fiindcă e ambițios la modul patologic.
Cred că m-ar surprinde.
Nu aș supraviețui. Aș muri.
- Jeremiah ar rămâne la hotel. - Știu să fac focul cu bețele pe piatră.
Karamo și JVN ar rezista cel mult 12 ore.
N-aș avea gard pentru pisici. N-aș putea.
M-au mâncat deja urșii.
Nu vă luați după freză. Sunt descurcăreț și bătăios. Știu să scot apă din urină.
Cinci lucruri pe care le-aș lua cu mine?
Un cuțit.
- O carte. - Muzica lui Beyoncé, pentru moral.
Un cort de lux.
Un duș.
Un aragaz funcțional.
Hârtie igienică.
Multe creme și săpunuri.
Pe Neon. Un arc cu săgeți, deși n-am mai tras.
Chipsuri Takis.
Ață dentară.
Ață dentară și un cuțit. Ba mai bine o pălărie.
Mai am voie un lucru?
O pungă de Sour Patch Kids.
Subtitrarea: Steliana Palade