V předchozích dílech...
Joe Goldberg?
Slyšela jsem o tobě a Candace.
Řekla, že jí bude líp s jiným v Římě.
Peach bez toho laptopu nevychází. Kdybych tak mohl nahlédnout...
Guinevere Becková?
To je dílo zvrácené mysli.
Je tebou posedlá.
Chce tě celou pro sebe.
Být tvoje kamarádka je vysilující!
Nemusím mít ráda tvý básničky, abych na tebe byla hodná.
Beck neví, co je pro ni dobrý.
Na tom se shodneme.
Je to osvobozující. Vědět, co musím udělat, abych tě ochránil.
- Paco, cos to provedl? - Nevěděl jsem, kolik prášků ho odrovná.
Ahoj.
Peach přepadli v Central Parku za bílého dne.
Mířím na JIPku.
Žije?
Už je to celé tři dny, co jsem tě neviděl.
Zklamal jsem tě, Beck.
A tohle je můj trest. Je tohle má cesta na popraviště?
Mám si připravovat poslední slova?
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Někteří lidé jsou jako rakovina.
Peach, to jsou metastáze 4. stupně.
Snažil jsem se ten nádor vyříznout, než tě stráví. Ale teď?
V nejlepším případě vyhraju Oscara za to, jak se umím poníženě plazit.
V nejhorším...
ví, že jsem to byl já.
A bude konec.
Je to past? Budeš mě milovat i ve vězení?
Ahoj.
Ale ne...
Jak jsem tě mohla nabádat, ať zasáhneš u sousedů.
To nic. Nemůžeš za to.
Bože, mně se stýskalo.
Jak je Peach?
Jak se dalo čekat.
Zul by sis boty?
A sundal všechno, co se dotýkalo cizích lidí v metru?
Jasně.
Podívejme, kdo přišel.
Jak ti je, Peach?
Prokoukla jsem tě.
Už je to tady? Smyčka se stahuje?
Vypadáš jak budižkničemu, a přesto...
- A přesto? - Byls to ty.
Tys mě varoval, že mám stalkera.
Snažíme se zjistit, kdo to je.
Většinou sledují někoho, koho znají.
Není to děsivé?
Konečně chápu odvrácenou stránku slávy.
Znám blogerku, co už má třetího stalkera.
Beck, dám si ještě čaj.
Nebohá Popelko, jestli si Peach prosadí svou,
budeš jí chystat posilující bio odvary, až tvá krása uvadne.
Chceš taky? Udělá ti dobře.
Ne, dobrý, díky.
Musíš psát.
Máš kluka s monoklem. To není dobrý.
Vlastně si dám...
- Jak dlouho tady bude? - Nevím. Možná napořád?
U sebe doma se bojí, což chápu.
Z nemocnice ji pustili dost rychle.
Za tři dny, byl to otřes mozku.
Myslím, že to není tvoje povinnost.
Hele.
Až tohle skončí, pojeďme někam pryč.
Jen my dva.
Nechci rušit.
Ne, dobrý. Copak?
Jen... vzhledem k tomu, čím jsem si prošla...
Mužská energie v tomhle prostoru prostě není ideální.
Takže... mohla bys požádat Josepha, aby odešel?
Myslím, že tě slyšel, Peach.
Konfrontaci teď nemůžu potřebovat. A ten dárek ať si odnese.
Mám nějaké zařizování.
Promiň.
Beck, můj čaj?
INFORMACE K LETU
Radši si lehni, Peach.
Peach, musíš odpočívat.
Paříž. Dvě letenky. První třídou. Podcenil jsem ji.
Jí nejde o mě. Pracuje na tom, aby si tě podmanila, navždy.
A já jsem jí tě naservíroval.
Nebudeš moct psát, milovat,
být sama sebou, když budeš žít pro Peach.
To nedopustím. Potřebuju nový plán.
Díky, že jste mě podpořily.
Protože teď...
jsme ve válce.
Joe!
Omlouvám se, Joe.
To nic. Dobrý, nic se neděje. Přísahám.
Pojď domů.
Maličkost jako poděkování. Specialita. Karamelové brownies.
Díky!
Díky, že jsi zasáhl.
Vím, že to tu bylo poslední týdny trochu bouřlivý.
Spíš měsíce.
Chci, abys věděl, že na tom pracujeme.
Jestli chceš podat trestní oznámení...
A odhalit Pacův chemický pokus? Ne.
- Claudie... - Ronem to hodně otřáslo.
Vím, jak to zní, ale cítím, že se změnil, že se bude snažit.
Lidi se nemění.
A nebudu ho žalovat.
Díky, Joe.
Máš to u mě.
- Ahoj. - Mám jen minutku.
Peach je na druhém konci města na vitaminové infuzi,
ale chtěla jsem tě vidět.
Je všechno v pořádku?
Poslyš, jedu s ní na pár dní pryč.
Její rodina má dům v Greenwichi a Peach se tam prý bude cítit líp.
To věřím.
A co škola?
- A co my? - Joe, skoro umřela.
Ale ne úplně.
Vím, čím sis prošla...
Ale riskovat budoucnost pro někoho, kdo ti před týdnem...
házel klacky pod nohy, to je trochu šílený.
Promiň. Promiň.
Ale jsem k tobě upřímný a upřímně...
ona tebou manipuluje.
Proč by proboha chtěla...
Protože... Ty to fakt nevidíš?
Když se osamostatníš, nebude tě moct ovládat.
Nechceš to slyšet, ale ta sebevražda byla šou.
Nic jí nehrozilo.
A ten útok v parku taky hrála?
Ne. To neříkám.
Fajn. Protože to skoro znělo jako obviňování oběti.
Jo.
Je do tebe zamilovaná. Víš to, ne?
- Musím jít. - Beck, promiň. Počkej.
Dobrý. Díky za upřímnost.
Tak jo. Přemýšlej. Peach tě vyveze za město.
Ale to je jen předehra.
Zatáhne tě do svého světa a uzurpuje si tě navždycky.
Jel bych, ale nesnáším francouzské jídlo. Miluješ New York. Musím tě zachránit.
Ten obličej bolí jak čert. Dík, Rone!
Tak jo, Greenwich. Tam to skončí.
Zlaté pobřeží Connecticutu, země šéfů hedge fondů a potomků prvních osadníků.
Nemělo by to být těžké. Svět je malý, když máš prohledat jen jedno procento.
A internetoví bohové jsou přející.
Jen hodina cesty. Vyjížďky autem miluju.
S Candace jsme je podnikali pořád.
Vlastně by se mi hodily nové, šťastnější vzpomínky.
Pokud se mám vypravit do země boháčů, musím náležitě vypadat.
Takže, díky, Benji.
Takhle o tebe nepřijdu. Tentokrát bez zaváhání.
Tentokrát to dotáhnu.
Už jedu, Beck. Už...
Candace?
Broučku, žiješ?
Dobré ráno.
Problém s autem?
- Ne... - Řidičský a technický průkaz?
- Okradli mě. - Jo? A kdo?
Pil jste ráno něco, pane...
Musím přemýšlet, jinak hra končí.
Omlouvám se, Spencer Hewitt.
Vystupte prosím z vozu.
Samozřejmě.
Ruce na toho Buicka, pane. A prosím sundat brýle.
Povíte mi, co se vám stalo?
Dobré ráno, Beckalissimo.
Co děláš?
Snídám. Šilhám hlady.
Nic z toho nejíš.
Říkám si, carpe diem, víš.
Když jsem sem jezdila jako malá, teta dělala obrovské hostiny.
Asi mě to inspirovalo.
Člověk snadno zapomene. Co jít do nákupáku?
Nebyla jsi v nákupáku od toho incidentu v prváku.
Vím, mám lidový chutě. A pak oběd.
Šílím po pizze.
A odpolední kino, co ty na to?
Nevím. Trochu moc najednou. Jsem utahaná.
Můžu za to já.
Bylo to teď se mnou těžký a chci ti to vynahradit.
Dej si snídani, oblíkni se
a pak se nech rozmazlovat.
Papej.
Děcka, ale vymlátily ze mě duši.
Vzaly mi peněženku i snubní prsten.
- Ale hodinky ne. - Ne.
Ne, měl jsem štěstí.
Štěstí, že nepozná ženevské hodinky za 80 tisíc,
i kdyby jimi dostal přes prdel. Díky, Benji.
Zdá se, že zloději nepotřebujou mozek.
Jen koule.
Jestli mě chce Buran zjebat, tak ať to neprotahuje.
Musím ověřit značku a pak vás pustím domů za manželkou.
Je fajn mít ženu lékařku.
To tedy je.
Jezdíte často na lodi?
Vypadáte na to, to já poznám. Zvu vás příští léto.
Táta přiveze jachtu z Nantucketu.
Jaký model?
Azimut 62S.
Guinevere.
Rychlá mrška.
Vidíte? Zanedbání povinnosti.
Buran usoudil, že boháč jako já
neohrožuje zdraví a bezpečnost v jeho okrsku.
Značku kontrolovat nebude.
Víte co...
radši jeďte domů. Odpočiňte si.
Čert nikdy nespí, ale nabídku ocením.
- Mockrát děkuju. - Jeďte opatrně.
Jsem tu, abych ti byl nablízku, kdybys mě potřebovala.
Nevěřím Peach, Beck. A ty bys taky neměla.
To je jak nedobytný hrad.
Se zlou čarodějnicí a dívkou v nesnázích.
Takže já budu asi rytíř. Pro tebe vždycky, Beck.
Nechtěl jsem se sem vloupat,
ale když necháte zadní dveře dokořán...
Fajn, nikdo není doma.
Moje hlava.
Vlastně jsem to čekal horší.
Jednou jsem měl otřes mozku, při fotbale, bylo mi 12.
Vyblil jsem se z podoby.
Žádná legrace, ale zdaleka mě to neodradí od mého úkolu.
Naopak. Musím se dát dohromady,
soustředit se...
a vrátit se do hry.
Ty brďo!
Jsem ráda, že jsme takhle vypadli, broučku.
Je to tu nádherný!
Příštích 48 hodin z té postele nevylezu.
Jdeš do toho?
Jdu.
Miluju tě, vždyť víš.
V Greenwichi pořád vládne duch devadesátek.
Těším se, až tě v těch šatech uvidím. Musíš si je zkusit.
Je mi zima. Napustím si vanu.
Jdi do velké koupelny. Má skvěle rozmístěné trysky.
- Mně se líbí ta na nožkách. - Jasně.
Protože máš styl.
Koktejl? Přinesu ti ho.
Jednou bych ti chtěl zajistit takový život.
Bůh ví, že si ho zasloužíš.
Zlato, nesu ti Negroni.
Ale bez nevítaného nátlaku této zjevně labilní, posedlé osoby.
Má nenávist k Peach se stala prakticky hmatatelnou.
Nespěchej a odpočiň si.
Až vylezeš, čeká tě překvápko.
A určitě zkus tu geotermální masku.
Budeš z ní paf!
- Na zdraví. - Díky.
Jen se podívej!
Jak se opovažuje narušovat tvé soukromí?
Je to perverzní. Bože, musím čůrat.
Pak se pro to vrátím.
Jak dlouho tu ještě bude stát a zírat na tebe?
Haló?
Je tu někdo?
Kdo to je?
To překvapení!
Má zbraň, Beck.
Nemá to v hlavě v pořádku a ty to víš.
Musím zasáhnout.
K 80 % nehod se zbraní dojde doma.
Proč tě Peach navlíkla jako panenku?
Fajn, mám na sobě tu šílenost, tak kde je to překvapení?
Panebože! Raj!
Ahoj, krásko. Dlouho jsme se neviděli.
Máme co dohánět, bejby.
Říkali jsme žádný mobily.
Promiň. Brácha.
No nic. Co duet?
Třeba Black Sabbath?
Je zvláštní, co uvízne v paměti. Zvuky. Kus písničky.
Dej nám vteřinku, Raji.
A teď se bojím, že to bude hlas toho pitomce, jak ti říká „krásko“.
Já tušil, že Peach něco kuje.
A její past brzy zaklapne.
- Co tu sakra dělá? - Je to fajn, ne?
Najednou ti mužská energie nevadí?
- Je mi teď mnohem líp. - Tak to jsi sama.
- Pořád se zlobíš? Chápu. - Vážně?
Kritizovala jsem tvou poezii. Nechtěla jsem tě ranit, ale...
Ale?
Vyslechni mě.
Jsi jeden z nejnadanějších lidí, co znám.
Příčí se mi, že se podvoluješ systému, který dusí individualitu.
Když chceš být skvělá spisovatelka, musíš žít život, o kterém má smysl psát.
Co mám jako dělat, Peach? Jíst kořínky?
Sestřenka Inez konečně uvolnila pařížský byt.
Táta řekl, že je můj, když dohlédnu na rekonstrukci.
Měla ocelota. Dost to poničil.
Stěhuješ se do Paříže?
My se stěhujeme do Paříže, chérie.
Peach, to je šílenost. Já...
Nechci odpověď hned. Klid.
Jenom se zatím zasni.
Proto Raj.
Hele. Paříž může být nový začátek pro nás obě.
Slib, že to zvážíš.
Nedělej to.
Dobře.
Dámy mají přednost.
Tak jo. Na staré přátele a nové zážitky!
Na zdraví.
Dlouho jsem nebyla takhle uvolněná.
Počkej teprv, až to najede.
Co jsme to vůbec polkly ve slepé důvěře?
Čistou MDMA se stopou bio opia.
Dobrá práce, Waltere White.
Nemůžu ti nic vyčítat. Ani tohle. Peach je zdatná manipulátorka.
Krok jedna, dostat tě na odlehlé místo.
Krok dva, pozvat tohohle Raje, naládovat tě drogami, abys mě podvedla.
Krok tři, odvézt si tě do Paříže. Navždycky.
Kvůli Rajovi jsi musela dát všechno pryč a uklidit, co?
Musím tu zbraň najít.
Tak co pořád děláš, Raji?
To víš, dodělávám medicínu.
Šup šup, ať je hotovo.
A co ty, Guinevere Becková? Furt píšeš?
Musíš si přečíst její básně. Působivé.
Upřímně, nevím, co budu dělat.
Myslela jsem, že vím, ale teď to není tak jasný.
Byla tady.
Určitě jsi na tom líp, než myslíš.
Beck má lehký blok. To přejde.
Chci napsat knížku. O zraněné duši,
někom, kdo se do tohohle světa nehodí.
Stojí na okraji.
Napiš o mém stalkerovi.
- To miluju. - Já vím.
Peach si se mnou hraje. Ví, že tu jsem. Je to past.
Zním jako cvok.
Úraz hlavy. Auto. Možná teď jsem trochu cvok.
Ne. Nenene. Nejsem.
Nejsem. Je to pravda. Měla zbraň. Někde je.
Nejsi v bezpečí.
Raji, sáhni jsi, jak jsou jemné.
Fakt hebké.
Hezky voníš.
Ty taky.
Platonická řetězová masáž! Jdu prga!
Potřebuju chvilku, motám se.
Zařídím.
Je tohle absolutní dno?
Rozhodně mi to tak přijde.
Už to vidíš? Udělal bych pro tebe cokoli, Beck.
Nevím, proč mě Candace sledovala sem.
Jako by ta rána do hlavy ve mně uvolnila špatné vzpomínky.
Je to náhoda, Beck. Vy dvě nemáte nic společného.
Nic. Nebo možná jo. Už to nepoznám.
- Je to příjemný? - Bože...
Beck, uteč!
Nevidíš, co dělá? Co chce?
Nebo nechceš utéct?
Možná nechceš.
- Tak jo, to bylo až moc. - Jo!
- Měla to být platonická masáž. - Beck, ty se vždycky tak cukáš.
Jo, „platonický“ znamená...
přátelský.
No, já...
mám kluka.
Jo, máš, ty moje skvělá holko.
- To já ne. - Já taky ne.
Asi si musím zatančit. Jdu tancovat.
Je mi Peach vlastně líto.
Je to tragédie, muset tajit, kdo opravdu jste. Proto je tak plná jedu.
To je příjemný.
Tam ne. Jo, trochu níž.
Božínku. Vsadím se, že Harry pro Sally tohle dělat nemusel.
- Takhle? - Jo.
Dobrý.
Něco tu mám.
Ahoj.
Myslím, že už se na tebe nezlobím.
Tak jo, hned jsem zpátky, jen slezu z toho útesu.
Jsi roztomilej.
Opravdu je mi to líto.
Já vím. Joe?
Ano?
Nechci do Paříže.
Znamenám si: Paříž ne.
Beck: Stýská se mi
Vím, že je někde tady dole.
Byl tu, přísahám, teď jsem ho používala.
Tak.
Pořád se něco učím.
- Jo. - Máš to?
Vždycky může být hůř.
- Chceš to? - Neříkám ne.
Fajn, tak přichází Big Daddy!
Beck, mně jebne, ale Raj je na tom ještě hůř.
Bože, to je zajímavý.
Připadám si jako plukovník Kurtz.
Celou noc poslouchat Peach Salingerovou,
znova a znova a znova...
Ta hrůza. Tu dlouhou noc jsem přežil...
jen díky své mantře: stýská se ti.
Už máš sbaleno? Jedeme až za dva dny.
Jo, k tomuhle. Vracím se domů.
Fajn. Zařiď, co potřebuješ, a pak Paříž!
Přemýšlela jsem.
Díky. Ale patřím do New Yorku.
Ještě to nevzdávám.
Vzdát? Tohle je odvážný krok do neznáma.
Chceš být umělkyně, nebo řadovej pisálek?
Chceš, abych opustila školu,
New York, kamarády, ukončila vztah...
Bože na nebi, znáš ho asi pět vteřin.
- Jen říkám, že... - Moje rada.
Trochu sebeúcty. Zbav se úchylnýho prodavače.
Musí to být?
- Jen jsem upřímná. - Tak upřímná?
Tak co to včera bylo?
- Co? - Líbalas mě.
Všichni jsme byli sjetý.
- To děláš vždycky. - Co? Co dělám?
Z komára velblouda.
Bylas fakt v rauši,
opírala ses o mě a upřímně, bylas dost iniciativní.
- Co? - Já se nebránila, protože co...
Byla to párty,
nechtěla jsem dělat drahoty, jsme přece kámošky.
Tak se to nestalo.
Kristepane, Beck, jsi dospělá! Trochu zodpovědnosti.
Zpomal, jo? Jen říkám...
Sakra, říkám, že jsem tvoje kamarádka, a jestli...
Kristepane.
Znám tvou rodinu, vím, jaký jsou.
Nesnesli by...
Ne. Promiň, to ty máš problém!
Nesnaž se svou zoufalou touhu po pozornosti přehrát na mě.
Co je to za rozhovor?
Můžeš trochu přibrzdit?
Neútočím na tebe, přijela jsem se sem o tebe starat.
O mě? Tak to je gól. Fakt že jo.
Peach, Joe to taky vidí. Snažil se mi to říct.
Jasně, že je za tím Joe.
Joe je lůzr. Joe je nula.
Ty jsi moje rodina. Dala bych za tebe život. A on?
Bez váhání.
Potřebuju pauzu.
A co?
Budeš se slejzat s proletariátem? Dávám ti týden.
Uber už čeká.
Takže co?
Opustíš mě, když tě nejvíc potřebuju?
A co můj stalker?
Pošlu ti číslo na bezpečnostní agenturu.
Zavolej jim.
Nevěřím svým očím!
Po všem, co pro tebe dělám.
Jen lidi využíváš!
Jsi dobrá, Beck.
Jsi lék. Jsi protilátka na lži,
nevěru měníš ve vzdálenou vzpomínku
a teď tě tak miluju, že mi v hlavě zní hudba.
Hej!
Vrať mi ten telefon.
Nemám tvůj blbej...
Nepodvádím tě. Je to lovec talentů.
Musím působit dostupně. Je to jen byznys.
Byznys, to už jsme probírali.
To teda jo.
Lžeš, podvádělas mě.
Zlomilas mi srdce, Candace. Nechal jsem tě jít! To ti nestačí?
Něco s tebou je.
Myslela jsem, že se časem zklidníš,
ale žárlíš, jsi paranoidní. Potřebuješ pomoc!
Dej...
Josephe.
Co děláš v mém domě, Josephe?
Měl jsem Medusu zastřelit, když byla příležitost.
Polož tu zbraň. Vysvětlím to.
To je vloupání.
Mám plné právo tě zastřelit.
Přijel jsem vyzvednout Beck.
Beck jela Uberem. Co tu děláš?
Můj bože. Ty.
Co?
Ty jsi můj stalker.
Já věděla, že na tobě něco nesedí, a bylo to tak!
Jak dlouho jsi mnou posedlý?
Nepopírej to, ty malej sráči.
Ukradls mi Ozmu, pak laptop
a teď jsem si jistá, žes mě přepadl v parku.
Proč? Proč bych tě napadal, když jsem tebou tak posedlý?
Nevím, jak tvůj mozek funguje. Jsi cvok!
Jsi vedle jak ta jedle.
Jo? A proč jsi teda tady, Josephe?
Proč jsi tady ty, Peach? Proč jsi tu?
Beck.
Takže jde o Beck, že jo?
Vím, cos jí řekl, naočkovals ji.
Nesneseš, že by ses o ni měl dělit s někým mnohem lepším než ty!
Ty ses mě prostě chtěl zbavit.
Panebože.
Proč máš Benjiho hodinky?
- Proč máš ty hodinky? - Máš pravdu.
Jo, ukradl jsem ti laptop. Našel jsem všechny soubory.
Záznamy o tvých kamarádech. Fotky nahé Beck.
Máš je na vydírání, nebo pro osobní potřebu?
Působivá sbírka. Udělal jsem si kopie.
Nechci je sdílet, ale kdyby se mi něco stalo,
můj společník Paco má instrukce, aby je zveřejnil online
a poslal odkaz na všechny v tvém adresáři. Můžeme to ale nechat být.
Peach, to můžeme.
Zapomeňme na to.
Nikdy se to nestalo.
A pak? Vrátíme se do New Yorku a budem dělat, že jsme kámoši?
Jestli chceš.
Ne. K Beck se nepřiblížíš. Jsi nebezpečný.
Jsem pro ni lepší než ty.
Vezmi letenku, Peach. Leť do Paříže.
Vyčisti si hlavu, najdi si milou Francouzku.
Sama víš, že tě nikdy nebude milovat jako ty ji.
To neříkej.
Nikdy. Nemůžeš ji mít.
Neříkej to!
Josephe?
Rodino, přátelé, milenci a ostatní, odpusťte mi to.
Ale nemůžete říct, že se to nedalo čekat.
Vždy jsem měla ke své existenci rozporuplný vztah.
Po útoku v parku jsem dostala druhou šanci a...
rozhodla se ji nevyužít.
Myslela jsem, že se dokážu změnit, a tím změnit i svět kolem sebe.
Ale je to jen iluze.
Náš svět je ošklivý a přízemní.
Lidé lžou a odcházejí, a krása je jen pomíjivá a neupřímná.
Přesto se tu a tam
objeví někdo, díky němuž uvěříte v lásku.
A když ho najdete, tak se ho držte.
Možná se děsům ubráníte společně.
Já to štěstí nikdy neměla, a proto z vlastního rozhodnutí odcházím.
Pamatujte, že vás mám ráda...
...a doufám, že se zase shledáme na vesmírné dálnici.
Zůstaňte stejně skvělí. S láskou, Peach Anaïs Salingerová.
Co jsem mohl dělat? Nikdy by se tě nevzdala.
Centrála volá Nica.
- Mluvte. - Projela jsem tu značku.
Auto je registrované na jméno Ivan Mooney. Adresa na Manhattanu.
- Kradené? - Ne. Aspoň to není hlášené.
Díky, Diano.
Říkalas...
že to mám u tebe.
Máš štěstí. Střela tě jenom škrábla.
Jo, mám kliku.
Chceš o tom mluvit?
Ani ne. Jestli nevadí...
Dlužím ti to.
Tak jsem dala na tebe. Vykopla jsem Rona.
Měls pravdu. Lidi se nemění.
A nelíbilo se mi, jak zacházel s Pacem.
Kluk potřebuje mužskej vzor, a ne ožralu.
Beck: Joe, bože.
Peach je mrtvá.
To bylo skoro před týdnem.
Od té doby je to kolotoč.
Ani jsem nemusel vysvětlovat svá zranění, vůbec sis nevšimla.
Asi ti to můžu odpustit, když ti umřela nejlepší kamarádka.
Chtělas, abych tě doprovodil na pohřeb, což je dobré znamení.
Teď potřebuješ citovou oporu a to je moje parketa.
Naplnil jsem ledničku.
Od Anniky jsem vzal pár Xanaxů.
Pro jistotu.
Ty to zvládneš.
Bude to chvíli trvat, ale dám ti tolik času, kolik bude třeba.
A až se to usadí, zjistíš, že ti je líp bez ní.
Možná si to nepřiznáš, ale já to budu vědět.
A to mi stačí.
Já půjdu.
Napiš, kdybys něco potřebovala.
Tak jo.
Joe?
No?
Nezůstal bys tu?
Zůstanu, jak dlouho budeš chtít.