V předchozích dílech...
Všichni mi říkají Beck.
A ty jsi Joe...
Goldberg.
Chlap se musí chránit.
A tvé jméno byl krásný začátek.
Další, co mi kamarád internet nabídl, byla tvá adresa.
- Můžeme někdy na drink? - Jasně.
Čus, pusť mě nahoru.
Bože, já z tebe šílím.
Beck, kdo to je?
Benjamin J. Ashby. Absolvent internátní školy.
- Až po tobě. - Jasně.
Hele, chlape, říkám si...
Neříkej mi, že to děláš kvůli Beck.
Bojím se, co bys jí mohl provést.
Viděls v kuchyni tu červenou sběračku? Ta volá „taťko, naplácej mi“.
Benji, tvou pomoc bych ocenil. Bohužel jsi patologický lhář.
Jen jsem věděl, že Benji je ten nejhorší jed.
Udělal jsem, co jsem musel, abych ti pomohl.
Od naší první pusy uběhly tři dny.
A musím říct, že se to vyvíjí dost slibně, v éře po Benjim.
Kdybys měl po zbytek života koukat na jeden film,
- který? - Policajt v Beverly Hills.
- Fakt? - Úplně vážně.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Tak jo. To mi musíš vysvětlit.
Je to vtipné, ale nebezpečí působí realisticky.
Splňuje všechny kritéria.
A co tvůj film „nadosmrti“?
Za mě to je Kráska v růžovém.
Chudá holka z maloměsta, které učaruje jediný kluk, co ji opravdu chápe?
Trochu průhledné.
Ten zbožňuju.
To budu já. Ten, kdo tě opravdu chápe. Po Benjim si to zasloužíš.
Takže...
ta tvoje bývalá,
o které mluvila ta holka na párty u Peach?
Candace, že?
Klasika. Inventura zlomených srdcí.
- Chci to vědět? - Ale Candace...
Zatím nevím, jak ti o ní říct. Je moc brzy, Beck.
Upřímně, byl to čítankový případ.
Myslíš si, že se k někomu hodíš, ale není to tak.
Takových mám aspoň deset.
Možná někdy nad skleničkou?
Nebo desíti.
- Jo. - Deset?
Deset. Ber nebo nech bejt.
Rád bych šel dál, ale chci, abychom počkali.
Ty za to stojíš. Navíc...
Ahoj.
Teď mám na práci něco dost naléhavého.
Nejsladší jsou maloměstský buchty. #SnězCoMůžeš
Sněz, co můžeš? Vážně? Maloměstský buchty? Co to...?
Pro mě jsi mrtvej, Benji. Mrtvej.
Konečně obracíš list.
Když ses s Benjim vypořádala ty, teď musím i já.
Jak přesně se zbavíte mrtvého těla?
Tohle si nemůžu googlovat, zanechal bych dost usvědčující stopu.
Tak se obracím na ty, kterým věřím nejvíc: King, Carr, Franzen, Flynnová.
PSYCHIATR
PORCOVÁNÍ KUŘETE
Perlička: k rozčtvrcení kuřete i lidského těla stačí šest stejných kroků.
Nevím, jestli na to mám. Trochu síla.
Ale myslím, že konečně vím, co s Benjim.
Joe! Nevěděl jsem o tobě.
Nevadí, když pustím Enrique Iglesiase?
Procvičuju si španělštinu.
- Nejtemnější chvíle dějin. - Jasně!
Můžu vybrat něco jiného. Mám hromadu playlistů.
Mám rockovou hudbu, klubovou hudbu, jazzovou.
Jestlipak je panic?
Tak Iglesias. Budu dole dělat na knížkách.
Prosím nerušit, jo?
Jasná věc. Díky, Joe.
Jedno vím jistě.
Nesmí tu zůstat mrtvý Benji, kterého bys mohla oplakávat.
Musí zmizet.
Na sociálních sítích je půda připravená, portrét týpka, co paří mimo civilizaci.
Pokud jde o tělo,
nejvhodnější bude kremace.
To bude chtít chemikálie, stálý oheň a znemožnit identifikaci zubů.
Zdá se, že budu muset zpomalit Benjiho biologické procesy.
Důležitá je teplota a vlhkost.
A takové snížení teploty ohrožuje knihy.
Můžou seschnout, zkřehnout a být navždy odepsané.
Tomu zabrání zvlhčovače.
Gertrude Steinová je mrtvá. Nepřijde sem na autogramiádu.
Snad chlapec vydrží, než se vzmužím a dílo dokonám.
Dále.
Dobrý den. Jsem Guinevere Becková.
Nově mě sem přeřadili.
S profesorem Leahym jsme se shodli, že bude lepší...
Pardon. Hledám profesorku Mottovou?
Beck, že?
- Ano. Ahoj. - Blythe.
- Prý se k nám připojíš. - Jo.
Míváme semináře v úterý a ve čtvrtek.
Ale Mottová není Leahy, tak se předveď.
To mám v úmyslu. Víš...
Četla jsem minulý měsíc tvou esej v Review a byla tak objevná!
Tweetla jsem to.
Sociální sítě. Příští velká genocida.
Jersey, že?
- Prosím? - Jsi z Jersey?
Ne, jsem z Nantucketu.
Zajímavé.
- Odkud jsi ty? - Těžká otázka.
Narozena na Papui Nové Guineji,
táta na ministerstvu zahraničí, furt jsme cestovali.
Na chvíli jsem se od rodičů odpojila a dělala modelku v Tokiu.
Moje vlasy tam byly děsně žádaný.
Promiň. Babička. Uvidíme se v hodině, jo?
Tak jo.
A pak odešla a já se propadla do země.
Podle mě zní jako nafoukaná kráva.
Ne. Blythe je úžasná.
Napsala článek o tom, jak s matkou dostaly v Itálii bulimii. To jí bylo 12.
- Šik. - Co to... To je nos?
To je péro, Anniko.
- Přísahám. Přiblížím to. - Ne...
Proč je na pozadí huňatý koberec?
- Nevím. Perspektiva? - To nechápu.
Proč si chlapi myslí, že úd bez těla znamená předehru?
- Dvakrát estetický to není. - Nesouhlasím.
Mám jich v mobilu uložených přes 200, roztříděné do kategorií.
Můj Guggenheim.
Buřtíci. Bumerangy. Banánky.
Nezralý. A Židi.
Jen tak dál. Baví se o sexu, jako by nic neznamenal.
Pták v detailu.
Ale ty jsi jiná, ne?
Upřímně, chápu to. Včera jsem byla s jedním,
bylo to rozjetý a najednou vidím, že nemá obřízku.
Vypadalo to jako... nevím, kapuca?
Prodavač má roláček?
Vedoucí knihkupectví a nebyl to Joe.
Někdo z Tinderu. Trochu nevázanýho sexu...
Joe je ještě pořád „možná“.
Možná? Jsem „možná“?
A pořád šukáš s jinými? Beck!
Jak mi to mohlo uniknout! Takhle neodhadnout situaci.
Jestli si chceš vyšukat Benjiho z hlavy,
fandím ti.
Jen chci vědět, že neztrácíš sebeúctu.
Hele, jen se ptám...
Jsi teď svou nejlepší verzí?
To je prostě moje cesta.
Jako vymítání Benjiho.
Jen zkoumám své možnosti ve městě s osmi miliony lidí.
- To je rozumný, ne? - Jo.
Jdu si pro pití.
Pěkný tetování.
Nemám tetování.
Láska je trpělivá a laskavá. A já taky, Beck.
Pro tebe dokážu být trpělivý. Možná to je tvá cesta.
Nikdo si nekoupí první džíny, i kdyby padly jako ulité.
Ačkoli doufám, že je to jen fáze,
po zadání hesla z tvého iCloudu
se na mě vyvalí přehlídka mileniálních mladíčků.
Kluk s tygrem. Lovec talentů.
Budoucí Viking. Nezahálela jsi, Beck.
Větší konkurence, než jsem čekal.
To, co je mezi námi, je nové a křehké. Cenou byla mrtvola.
Nemůžu se zbavit všech chlapů.
Jestli chci získat tvé srdce, musím ti to ukázat.
Nejsem „možná“. Jsem ten pravý.
Je čas.
Čas zbavit se Benjiho,
abych mohl svou pozornost plně soustředit na tebe, Beck.
Na nás.
Bude to chtít menší nákup.
Ahoj, Joe. Chtěl jsi se mnou mluvit?
Jo. Jde o tohle.
Dělám na tajném projektu, ale musím teď otevřít krám.
Napadlo mě, jestli bys nekoupil pár věcí.
Dám ti i peníze na knížky? Zůstane to mezi námi.
Žádný problém. Mezi námi. Co potřebuješ?
Budeš muset na víc míst.
DUSIČNAN DRASELNÝ, STŘÍBRNÁ PÁSKA, PEPO, PROVAZ
Spolehni se, Joe.
Díky, Paco.
„Vepř a já.
Ani nedutám.
Dám mu své srdce.
A západ slunce.“
Nevím, jestli to odráží vnímavost, které jsi schopen. Úplně mě to nevtáhlo.
Zajímavé, Blythe.
Jak si udržet pozornost čtenáře?
Obecné prodchneme bolestnou konkrétností.
- Jinak otočí stránku. - Přesně tak.
Můj největší strach, a to se netýká Yuriho básně jako takové,
není být špatná, ale tuctová.
Tuctovost. Toho se bojíme.
Snad to bylo užitečné, Yuri?
To pro dnešek stačí.
Další na řadě je Blythe. A Beck.
Pošlete některý svůj text mně a spolužákům. Ve čtvrtek to projdeme.
Dobře.
Tohle jsem vyvodil z tvého marného snažení, Beck.
Nemáš náladu psát.
A potřebuješ novou postel.
Že by tvé nadšené, ale ve finále prázdné setkání
s tím obrýleným mixologem pracovalo pro nás?
Nechceš vyrazit na nákup?
Ještě mám čas, než Paco nakoupí.
Čteš mi myšlenky.
Joe: Vyzvednu tě za hodinu.
Ale musím to sehrát dokonale.
A na to musím nasadit nejsilnější kalibr.
Buick Skylark pana Mooneyho.
Poskakuješ ze schodů v přiléhavých džínách.
Máš žabky, nehty se ti třpytí,
vlasy v nedbalém drdůlku... Aspoň nemáš cucfleky.
Bod k dobru.
Bože můj! To je fakt tvoje auto?
Zachránils mi život.
Ani nevíš, jak moc potřebuju novou postel.
Nová výzva.
Jak nenuceně přejít od prohlížení skleniček
k „Bože můj, Joe je ten pravej!“
Zvláštní.
Mám úplně stejnou.
Jo, vím o ní. Řekl mi to Benji.
Po tátovi.
Neblaze proslulá červená sběračka. Kterou si necháš naplácat.
Fakt tohle chceš, Beck?
Takového chlapa hledáš?
Jednu si vyber.
Všechno stejné předražené dřevo.
Nemůžu se rozhodnout.
Lidi chtějí dát svému životu smysl svíčkami za 60 $ a udržitelnými lampami.
Všechny jsou dobrý.
Ne, myslím, jestli si mám koupit manželskou nebo extra širokou?
Extra široká se nevejde.
Máš pravdu. Je moc...
Jak to víš?
New York. Na extra širokou nemá místo nikdo.
Co je?
Blythe ze semináře právě poslala svou povídku.
- A? - A já ani nezačala a termín je zítra.
Bože.
Ta její...
je geniální.
Je o vráně, co vletí nějaké ženě domů,
vráží do stěn a všude nechává krev.
To zní hrozně.
Přečti si to.
No?
Možná máš pravdu.
Já vím.
Můžu se něco zeptat?
Cokoli.
Řekneš mi pravdu?
Čestný skautský.
Myslíš, že jsem tuctová?
Tuctoví lidi neřeší, jestli jsou tuctoví.
To je ta chvíle, Beck.
Teď ti ukážu, jak jsi netuctová.
Chceš nevázanej sex? Máš ho mít.
- Přestaň, stop! - Co? Myslel jsem...
Že se chci nechat zatknout za orál na veřejnosti?
To zrovna na programu nemám.
Asi jsem si to špatně vyložil.
Už deset minut se vyhýbáš očnímu kontaktu.
Horší to být nemůže.
- Haló? - Ahoj, Joe. Tady Ethan.
- Z knihkupectví. - Jo. Vím, kdo jsi.
Jo. Jde o to, že vypadl proud.
Podle elektrikáře je přetížená síť.
- Nemůže k pojistkám, protože... - ...jsou ve sklepě s mrtvolou.
...je zamčený.
Mohl by urazit zámek, ale chtěl jsem...
Ne, ne, ne.
Pošli ho domů. Pak mu zavolám.
Zamkni krám a jdi domů. Pak se o to postarám, jo?
Dobře.
Něco se děje?
Ne, dobrý. Malej problém na krámě.
Hodím tě domů.
Toho jsem se bál.
Šest zvlhčovačů a stará klimatizace ze 70. let na nejnižší teplotu.
I po smrti je Benji pořádná osina v zadku.
Tak jo. S vypnutou klimatizací se rozklad těla zásadně zrychlil.
Tělesné tekutiny?
U Benjiho máme biologickou spoušť.
V oddělení vzácných knih taky.
Ale ty neochráním, dokud se ho nezbavím.
Benji musí pryč.
Ahoj, co podnikáš?
Neumíš čínsky?
Nebo nemáš palici?
Knihy jsou v bezpečí. Obsah mrtvol ve sklepě: 0 %.
Za bílého dne mrtvolu stejně nespálíš. Benji chvilku počká v autě.
- Připraven. - Můžu?
Na vteřinku pusť.
- Dobře. - Jo.
- A je to tam! - Tak jo.
Tu palici.
Snad dobrý.
- Můžeme? - Dobrý?
A je to! Teď!
Řekni dost.
Dost, dost, dost.
Tak na nás!
Jsi dobrej pomocník.
Totéž jsem chtěla říct o tobě.
Za to předtím se ti omlouvám. Nechtěla jsem vyvádět.
To je dobrý.
Ne. To není. Prostě...
Nechci, aby sis o mně tohle myslel.
Mám tě ráda, Joe.
Jako opravdu ráda.
A byla jsem trochu mimo.
Ta Blythina povídka mě trochu rozhodila.
Není to soutěž.
Já vím, ale stejně...
Napíšu někdy něco tak úžasného?
- Máš talent. - To nemůžeš vědět.
Ale vím, že se musíš uvolnit.
Na celou Blythe zapomeň.
I na ostatní. Piš, co chceš ty.
Bože. To říkají všichni, jako by to bylo snadné.
Já vím. Tak jo...
Rychlokvíz.
Nemysli.
- Jen odpovídej. - Jo.
Z čeho se ti úplně sevře žaludek? První myšlenka.
Můj táta.
Než se...
Jasně.
Ovšem.
Byl narkoman.
Bylo to těžký.
A děsivý.
Ale byly i dobré dny.
Dobrý den jsem poznala,
když mě ráno probudila vůně lívanců.
Nabíral těsto tou červenou sběračkou.
Tak tohle je příběh červené sběračky?
A já se smála a zpívala nějakou špatnou písničku z hitparády.
A všechno bylo fajn.
Ale pak... šel ven a...
sběračka skončila v šuplíku.
A já čekala na další dobrý den.
Jenže ty pak došly.
No...
To všechno jsem neplánovala říct.
Máš pravdu, rozhodně nemáš o čem psát.
Benji se kolosálně pletl.
Celá ta historka se sběračkou. Nechceš naplácat.
Chceš pocit bezpečí. Lásku.
A někoho, kdo ti připraví lívance.
Dej.
Udrž myšlenku. Hned jsem tu.
Už jdu!
- Děje se něco? - Jo.
- Díkybohu. - Peach? Měl jsem to tušit.
Hrozně mě to chytlo.
Asi potřebuju zavézt na pohotovost.
Josephe. Tebe jsem tu nečekala.
Říkala jsem ti, že přijde.
Peach je fakt zle.
Asi je to víc, než potřebuješ vědět,
ale mám chronickou nemoc močáku, intersticiální cystitidu.
Bože!
To víš, lidi si myslí, že jsem cimprlich,
ale nesmím nic z fast foodu.
A pití musí mít vysoké pH,
jako Ketel One nebo Grey Goose s hruškovým džusem.
Nedávala sis na večírku Jägera?
- Jedeme do nemocnice. - Jo.
Joe tu má auto. Hodí nás tam, že Joe? Odvezeš nás?
Jistě.
Mám sice v kufru mrtvolu, ale co, o nic nejde, ne?
Trvá to celou věčnost.
Vybral tu nejhorší trasu.
Buď milá.
Fakt to bolí.
Promiň.
- Josephe. - No?
Zvedá se mi žaludek. Otevřeš okýnko?
Je tu vzadu cejtit jakoby hniloba.
Znáš to, pach velkoměsta.
Bože. To nedám!
Jdem pěšky. Musím ven.
Promiň.
Blíží se soumrak.
Vezmu vybavení, odvezu samolibou mrtvolu
dříve zvanou Benji do cílové destinace,
škrtnu sirkou a jsem navždy tvůj, Beck.
No, zajímavý vývoj.
To je on.
„Dusičnan draselný, šestkrát páska,
podpalovač, provaz, pytel, kolíky.“
Vysvětlíte nám, k čemu to je?
Seznam jak vystřižený ze Zbavujeme se těla pro začátečníky?
Já vím.
Vím, jak to asi zní.
A vím, že jsem do toho neměl tahat Paca,
ale poslední dobou jsem toho měl moc.
Asi jsem doufal, že změním svět k lepšímu.
Víte co? Bude snazší, když vám to ukážu.
Ukážu vám to. Pojďte.
Oficiálně se tu nesmí nic pěstovat,
tak jsem to držel pod pokličkou.
A ty chemikálie?
Ničí kořeny.
Podpalovač?
Rád griluju.
Tady.
Prosím.
- Dobrý. - Děkuju.
Tak má zahrádku. No a?
Já mu řekl, drž se od toho kluka dál!
A on? Dá mu prachy. Na nákup?
Hele, pracuju na probačním.
Takový tam máme furt. Je to úchyl. Mám na to čuch.
Mazej domů!
Vzkaž mámě, že hned jdu, kámo...
Jo, jo...
Kluk má ADHD. Občas je to náročný.
Proto je bezbrannej vůči těmhle.
Omlouvám se, jestli jsem zašel moc daleko.
Jen jsem si všiml, že má Paco pořád hlad. Dal jsem mu pár dolarů,
ať si koupí sendvič.
A občas mu půjčím knížku. Nic víc.
- Přijde mi trochu zanedbávaný. - Cože?
Ne že by to nezvládali, spousta lidí pije.
- A dost! - No tak, no tak!
Promiňte, že jsme obtěžovali.
Ať vám to roste.
Děkuji, strážníku.
Lidi je snadné oblafnout.
Jako tyhle poldy.
Jsem milý, normální chlap, není čeho se bát.
Lidi věří všemu, co podpoří jejich světonázor.
Bohužel se to týká i tebe, Beck.
Věříš, že si zasloužíš přezíravého Benjiho a hysterickou Peach.
Atd., atd.
Chci ti zavolat, ale nemůžu, protože když chceš s někým randit,
platí v komunikaci tradiční časové odstupy.
Nesnáším tuhle generaci.
Díky.
Díky, žes tu se mnou byla.
Fakt nevím, co bych si bez tebe počala.
Se mnou můžeš počítat.
Díky.
Tak co říkáš na Joea?
Jo, líbí se mi.
Myslím, že se mi fakt líbí.
Nevěděla jsem, jestli jsem na vztah připravená, ale možná...
Teď si děláš srandu.
Dělá v knihkupectví.
Beck. Hele, znám tě.
Nechceš slavit pátý výročí v bufetu a dělit se o účet.
Potřebuješ někoho, kdo se o tebe postará.
Abys mohla psát, měla volnost, byla šťastná.
Ne Joea s jeho finančním stropem.
To není fér.
Za to mě nikdo neplatí.
Nezajdeme na jídlo? Umírám hlady.
Asi to vynechám.
Musím domů. Jsem ráda, že ti je líp.
Nenene. Teď ne.
Tak jo, Beck, dobře.
Ahoj. Co pacientka?
Dobrý. Díky za svezení.
Doktor řekl, že jsme přišly včas.
Jo?
Co se potkat u mě? Můžeme navázat, kde jsme skončili?
A co Peach?
Co s ní?
Kde teď je?
V Indochine. Její oblíbený podnik.
Skvělé! Peach do svého vychrtlého chřtánu cpe mořského vlka a mě tady chytnou.
Tak co ty na to?
Stěžuješ si, že nemůžeš psát.
Ale pak všeho necháš kvůli indispozici, která je zřejmě psychosomatická.
Myslela jsem, jestli přijdeš.
Kéž bych mohl.
Rád bych, ale mám teď něco na práci, musím končit.
S Peach to bylo špatně načasovaný, ale stejně jsem zrovna nepsala.
Já vím.
Tip dne: když pálíte tělo, filtrujte příchozí hovory,
jinak vám ujede něco, co jste říct nechtěli.
...ale vysíláš smíšený signály, víš?
Co tím chceš říct?
Snažím se dělat, co si přeješ, ale nevím, jestli mám...
sestavit postel, být s tebou v posteli, hodit tě tam, kam chce Peach...
Joe, sklapni.
Promiň. Musím končit.
Ale...
- Zdravím! Jak to jde? - Fajn! To je ale táborák.
Jo. Co na to říct? Trochu jsem se rozjel.
Ale klidně se přidejte, jestli chcete.
Prosím, řekněte ne...
To by bylo bezva!
Ale musíme se vrátit k autu, než se úplně setmí. Ať to jde!
- Hezký večer. - Vám taky.
Věřím v lásku na první pohled. S tebou to tak bylo, Beck.
A možná, zatím možná, jsem to zničil během jediného telefonátu.
Bylo to celé k ničemu?
A jak se král a královna zaradovali, když uviděli svou dceru...
Volal jsem ti, Beck.
Ale pokaždé jen hlasová schránka.
Nejhorší věc na světě.
Jaké by asi byly naše děti?
Vyrůstaly by mezi knihami, ne s iPadem.
A rozhodně bychom je nepojmenovali Gulliver, Blaze nebo Mysti.
Byli bysme skvělí!
Spolu.
Takhle to nemělo skončit.
Zavolej mi, Beck.
Konec.
Nechci ti lízt do zadku nebo tak,
ale ten tvůj styl! Úplná reinkarnace Raymonda Carvera.
To je od tebe milé, Tomasi.
Narodila jsem se v roce 1988, kdy zemřel,
takže kupodivu nejsi první, kdo to říká.
Opět skvělá práce, Blythe. Těším se na další.
Beck? Tebe jsme nečekali. Neposlala jsi text.
Já vím, omlouvám se. A taky za to, že jdu pozdě.
Něco jsem napsala, ale bylo to moc emo.
Roztrhala jsem to, začla znova a ztratila pojem o čase.
Ale tohle jsem já a tohle chci říct.
Je to jen jedna stránka, ale...
To nám na kritiku nestačí.
To si to máme přečíst teď? Před tebou? Trochu křeč.
Musím tě ale varovat.
Trpím výrazovým autismem, neumím skrýt, co si myslím.
Tvou práci raději zhodnotíme jindy.
Beck?
Ahoj.
Nerada to přiznávám, ale měls pravdu.
Trochu.
Pro kamarády udělám cokoli. Že se za ně schovávám? Jo.
Používám je jako výmluvu, že nepíšu?
Vlastně bych jako výmluvu použila cokoli, protože...
Prostě se bojím selhání.
Chybí jedna pitomá stránka, aby se potvrdilo, že neumím psát.
A jestli vysílám smíšený signály,
bude to tím, že nevím, kdo jsem.
Tak jak mám vědět, co chci?
A vím, že zním hrozně,
jako nějaká, nevím, mileniálka...
Nic neříkej.
V tuhle chvíli jsi pro mě všechno.
Jde o to, že když víš, kdo jsi, nechlubíš se tím.
Ty jsi milej kluk, „nejsi tuctová“,
„piš o tom, co tě zasáhlo“,
ale pak se na mě vrhneš v obchodě s nábytkem.
Člověk by řekl, že něco skrýváš.
Proboha, proč držíš ten přehoz?
Nikdy jsem ani nebyla u tebe doma,
nemluvíš o svých kamarádech.
Kdo jsi?
To jsem přehnala.
V duchu mi to znělo líp.
Chci ti něco ukázat.
Chceš mě poznat, Beck?
Ukážu ti, kdo jsem.
Tady máme nejvzácnější knihy.
Sběratelské kousky. První vydání.
Papír, látka, kůže, klíh... Jsou zranitelné.
Citlivé na světlo, vlhkost, teplotu.
Proto musí být tady.
Chráněné.
Mohl bych tě vzít k sobě do bytu. Kdykoli chceš.
Rád tě seznámím s přáteli. Ale tohle...
je pro mě to nejdůležitější místo na světě.
I když to zní divně.
Ty knihy v sobě mají víc života
a jsou ušlechtilejší než většina lidí, co znám.
Chceš vědět, kdo jsem? Tohle.
VÁŠ ÚČET BYL ÚSPĚŠNĚ SMAZÁN
Tady jsi.
Hotovo! Tinder oficiálně opuštěn!
- Bravo, zlato. - Prostě...
myslím, že je to správný krok.
Že je to pro mě dobrý.
Joe je pro mě dobrej.
Každýmu, co potřebuje.
Jen podotýkám... a myslím to upřímně.
Možná na jednoduchém životě něco je. Třeba to potřebuješ.
Třeba i já.
Joe není jednoduchý. Je jiný.
Složitý.
Zvláštní. Chybí tu knížka.
Vážně? Která?
Ozma z Oz. Byla tady.
Joe si ji prohlížel na párty.
Určitě se najde.
Smazala jsi Tinder.
A teď mi zavolala a pozvala mě k sobě.
Má víra v naši velkolepou love story je oficiálně zpět.
Promiň, Joe. Jsem hloupej.
Nechal jsem seznam na posteli a Ron ho našel. Promiň.
Nejsi hloupej. Není to tvá chyba.
Chtěl jsem to vysvětlit, ale...
Nemůžeš za to.
Chlapi jako Ron jsou tyrani.
Musíme před nimi mít náskok.
Jako mušketýři. Vždycky krok před kardinálem, ne?
„Jeden za všechny...
...všichni za jednoho.“
Paco!
Jdi dovnitř.
Ten bourbon cítím až sem.
Řekl jsem, nech toho kluka bejt.
Možná jsi svou historkou s rajčatama oblafl poldy,
ale mám pravdu.
Něco tu nesedí.
Kouká ti to z očí.
Zařadit do složky „budoucí potíže“.
Ťuk, ťuk. Už jsi tu?
Protože dneska...
ti ukážu, že jsem ten pravej.
Lívance uděláš pak.
Ty jsi...?