www.titlovi.com
Biću u kapsuli i pričvrstićemo se za Stanicu.
Ali kreće se oko 28.000 km/h.
Vrlo brzo. A kad ćete plutati?
U kapsuli, izađeš iz atmosfere...
Pređeš na drugu stranu, gde nema gravitacije.
I plutaš.
Stanica / Keln 1. Neobuzdani požar.
Proveravam nadglavne vrećice. -Dobro, Saro. O2 je sve manje.
CO2 10, HCI 6, HCN 6. Sve previsoko.
Primljeno.
Saro, proveri napajanje iza sebe i isključi ga.
Zavrćem ventile za O2. -Dobro. -Lociran izvor požara.
Vidim gde je kvar s napajanjem. -Odlično. Baš na vreme.
Šaljem očitavanja C. S. A/C. P.
Daj. -Hvala.
Kakav je sad osećaj? Dobro? -Super. Da, da. Odlično.
Ažuriraću postupak za ovaj zadatak.
Prebacim na potpuno upravljanje rukom. Bolje osetim krajeve zglobova.
I svi stepeni slobode ti odgovaraju?
Odlično.
Dobro? -Da.
Okreni se.
Podigni bok, molim te. Dobro, hvala.
30 metara, 30.
Vidi sad.
Može. -Može? Okreni se, dušo.
Videla si kako su mi porasli vodozemci?
Jedan je baš žut. Svi imaju nožice, rep i sve.
Treba ih uskoro vratiti u jezerce. -Znam.
Mama? Da li ćeš umreti pre mene?
Roditelji umiru pre dece, to je normalno.
Ali bez brige, ne nameravam da umrem tako brzo.
Hoću da imam petoro dece. -Da to nije malo previše?
Biću stvarno dobra majka. -I bolje bi bilo, s petoro.
10, 9, 8, 7, 6...
5, 4, 3, 2, 1...
Palimo i polećemo.
Polećemo Sojuzom za Međunarodnu svemirsku stanicu.
Prva faza odvajanja.
Druga faza odvajanja.
Ne gasi svetlo. -Neću, kapetane.
Lajka!
Dođi, dušo. Idemo da večeramo.
PROKSIMA
Zdravo! -Kako si, Saro? -Super.
Tomas je tu? -Da, onuda. -Hvala.
Pogledajte planinu Šarp u pozadini.
Zašto ne pošaljemo Kjurioziti tamo?
Treba da nađemo put i način kako da dođemo tamo.
Mogli bismo da obiđemo sedimentne stene?
Baš, upravo zato idemo na Mars.
Popnimo se na Šarp da vidimo kakva ti površina treba. Bez žurbe.
Tomase, slažeš se? -Da, izvini.
Ne, obilazak, kako kaže, nije moguć?
Ne, zaboravi. -Nastavi.
Dobro, idemo dalje. Dakle, predlažem da naša kratka vožnja...
Šta se dešava? Šta radiš ovde?
Možemo li na kafu?
Daj mi dva minuta. Vraćam se.
Znam šta ćeš mi reći.
Ako otkažem Steli, neće biti u poslednji čas.
Objasnio sam joj i shvata. Kad budem mogao, uzeću je za vikend.
Nije to.
Letiš? -Da!
Ne možeš vikendima, pa se pitam. -Rekao sam ti, imam dosta posla.
Ali ovo je drugo. Ako se upiše u drugu školu, trebaće joj pažnja.
Kao da ne brinem o njoj. -Ne kažem to.
Upravo to si rekla, da ne umem da brinem o njoj.
Nisi došla da pregovoraš, nego da mi kažeš da moram da je uzmem.
Zato ne govori da ne brinem o njoj.
Kad ne bih mogao, ne bi otišla?
Da, slažem se. Sigurno je teško, svakako.
Majk, može par reči za tim ESA?
Svakako. Odmah? -Bilo bi dobro.
Dobro, nisam mislio da ću jednog dana izgovoriti "zadnja misija pre Marsa",
ali, evo, obavljamo poslednje pripreme za to dugo putovanje.
Veliko mi je zadovoljstvo da na misiju idem s Antonom Očevskim,
vrlo iskusnim kosmonautom.
Nažalost, Mark neće moći da putuje,
i s nama je članica tima koja je pristigla u zadnji čas.
Reč je o sjajnoj inženjerki, Francuskinji.
Mislim da će to biti baš super kad dođemo gore na MSS,
jer su Francuskinje, navodno, vrlo dobre kuvarice.
Ne znam da li je to istina.
Saro, recite par reči, s'il vous plaît!
Samo sam htela da kažem da se ponosim što sam deo ove posebne misije.
Hvala što ste me trpeli tokom obuke.
Nedostajaćete mi.
Sećam se da sam s osam godina
uzela abažur sa sobne lampe
i stavila ga sebi na glavu. Bila sam spremna za put u svemir.
I tada sam znala da želim da budem astronaut.
Ali mama mi je rekla da to nije posao za devojčice.
Hvala.
Misli na naše sponzore. Treba ti bolji PR.
Izvinite, vraćam se za par minuta.
Odužilo se? Zašto se ne igraš s drugima?
Sa Majkovom decom?
Saro! Dođi da jedeš! Prijatno.
Stižem.
Saro, voliš slabo, srednje ili dobro pečen?
Slabo, pretpostavljam, pošto si Francuskinja,
ali ja ga u ovom slučaju ne bih preporučio.
Voliš senf ili kečap? -Senf.
Naomi, ovo je Sara. Saro, ovo je moja žena.
Drago mi je.
Čestitam, sigurno ste presrećni.
Hvala.
Ostaviću vas.
Imate ćerku? -Da, Stelu.
S kim će biti? -S ocem.
Super! -Razvedeni smo, ali trebalo bi da bude dobro.
I ja ću brinuti o deci.
Imamo dva mališana i mnogo se ponose taticom.
Da ne bi došlo do toga, Sojuz izvršava još jedan zadatak.
To malo menja sve druge planove
i onemogućava sudar dvaju vozila.
Uprkos preciznim manevrima, šta ako mraz ne uspori Sojuz
i vozilo počne da se prebrzo približava Stanici?
Može da dođe do katastrofe
ako se Sojuz sudari sa Stanicom umesto da pristane.
Stalna baza je sledeći logični korak,
posle saradnje zemalja širom sveta,
za Međunarodnu svemirsku stanicu.
Jedna od ključnih ideja je korišćenje prirodnih izvora Meseca
u izradi održive baze.
Njegovih zaleđenih voda, metala i minerala
kao materijala za 3D štampanje konstrukcije ili građe.
Rover može da sleti na površinu, naduva kupolu,
a drugi roveri mogu početi da grade zgradu za zaštitu astronauta.
Planetu Zemlju štiti atmosfera.
Sloj vazduha i gasova koji je okružuje.
Atmosfera štiti Zemlju od Sunčevog zračenja.
Šta radiš? Svuda sam te tražila.
Idemo? -Da, hajde da pobegnemo ovamo.
Ne brini se za mene, važi?
Saro, dođi.
Hoćeš bombonu? -Ne, hvala. -Ne?
Dobro. Zovem se Vendi.
Htela sam da te vidim danas jer ćemo se narednih meseci dosta zbližiti.
Ja ću brinuti o tebi kad budeš odlazila da posetiš majku
i sve ću organizovati za vreme kad mama ne bude tu.
I trebalo bi da upoznam tatu, valjda. Upoznat je s ovim područjem?
Da, i on radi za agenciju. -Dobro.
Astrofizičar? -Da.
Kako je u školi? Dobro? -Da. -Da?
Ja sam disleksična, diskalkulična i disortografična.
Ali dobro se snalazi.
Sviđa ti se moj meda?
Koja je tvoja omiljena životinja? -Vuk.
Ne bojiš ga se? -Ne. -Ne?
Stela, znaš da za nedelju dana tvoja majka ide u Rusiju,
u Star Siti, mesto samo za astronaute.
Veoma je daleko, sat vremena od Moskve, ali na Zemlji je.
Zatim ide u Bajkonur, u Kazahstan.
Već sam joj objasnila. -Da, ali takav je protokol.
Neposredno pre poletanja, tvoja majka ide u karantin.
Da ne pokupi nikakve klice.
To je sterilno područje u koje nećeš moći da uđeš.
Imaš li pitanja? -Ne.
Znala si da će mama jednog dana otići?
Da.
I da li si nekad razmišljala o tome? -Ne, ne baš.
A šta sad misliš o tome? Da li se malo bojiš? Mnogo?
To bi bilo normalno, znaš. -Malo se bojim.
Vidi, samo trenutak. -Dobro. -Idemo napolje.
Čekaj me tamo. Odmah se vraćam, važi?
Možda je tebi to normalno,
ali nije baš kao da putuješ poslovno.
Shvataš? Ipak napuštaš Zemlju.
A poletanje je... Za nju kao da si pričvršćena za bombu.
Idem ja. -Ne, nisam gotova.
Šta si odlučila u slučaju da joj se nešto desi?
Kako to? -Želiš to da znaš ili ne?
Naravno. -Onda mi potpiši obrazac.
Možemo li to kasnije? -Možemo.
Hvala.
Dobro si?
Sve će biti dobro. Biće dobro.
A mačka? -Šta s mačkom?
Tata je alergičan na nju. -Nije alergičan.
Alergičan je na nju. I neće joj biti lepo u Darmštatu.
Zašto? -Znam da neće.
Ne voli promene. Navikla se da bude ovde.
Ne brini se za mačku.
Plakaćeš ako ti budem mnogo nedostajala? -Naravno.
Ali kad gore plačeš, suze ne teku. Stvori ti se kuglica na obrazu.
Kako su vodozemci? -Deluju zadovoljno.
Možemo da ih stavimo ovde? -Da.
Zbogom. Gde su? Ne vidim ih.
Eno jednog! Zbogom!
Nađi sebi lepu novu kuću, baš veliku.
I tamo!
Nađi sebi lepu novu kuću, i to baš veliku.
Ako imam problem, ne možeš da se brineš o meni.
Nećeš imati problema. Tata će se brinuti o tebi.
Nije isto s njim.
Onda nacrtaj nešto. -Da. -S kućama i neboderima. -Dobro.
Dobar dan. Ana Dmitrijevna, Mir TV. -Izvinite.
Dugo čekate? -45 minuta.
Zaboravila sam, a i lift opet ne radi.
Izvinite, možete li da obučete plavo astronautsko odelo?
Da izgleda više astronautski. -Da.
Ko su oni? -Novinari. Pitaće me nešto.
Neće dugo.
Koliko će to trajati? -Bez brige, 15 minuta najviše.
Valjda me neće proždrati.
Spremni? -Da.
Možemo da počnemo? -Da.
Možete li da ispričate kako ste došli do leta u svemir?
Oduvek sam htela da budem astronaut. Od detinjstva.
Nisam videla prve korake na Mesecu. Ja sam generacija Marsa.
Godinu dana odsustvovanja je mnogo.
Toliko otprilike traje put do Marsa.
Ti astronauti će prvi izgubiti Zemlju iz vidokruga.
A mi na stanici ćemo se za to obučavati.
Zamračivanje prozora, da se potpuno odsečemo od Zemlje.
Lajka...
Bez brige.
S tobom sam.
Hvala.
Evo.
Vidiš? Potrudio sam se. -Soba super izgleda.
Šta je to? -Njen teleskop.
"Skajvočer"? Super.
Šta možeš da vidiš njime? Saturn i Mars? Kao mama?
Jesi li za kafu? -Može.
Torba s lekovima. -Imamo i ovde apoteke.
Bojim se da će u novoj školi pasti razred.
Neće. -Mogla bi. Muči se s matematikom.
Najverovatnije joj previše komplikovano objašnjavaš.
Smešno je da joj matematika ne ide.
Možda nije moja. -Šta?
Izgubila si smisao za humor?
Zašto insistiraš da bude normalna? Kao da mi jesmo.
Mora da vežba sa žetonima. -S čim?
Lajka?
Dođi! Dođi, hajde!
Dođi, bez brige.
Jedan pokazuje vreme na Zemlji. Ovaj.
A ovo mi je sat za Mars.
Tako da znam kad na Marsu moraju na spavanje.
Nisi mi rekao na čemu radiš.
Na Marsu, i dalje. Analiziram poslednje poslate uzorke stena.
Izgleda da ćemo imati sredstva za slanje sonde na Veneru.
O čemu razgovarate?
Uvek sam za planetu ispred tvoje majke.
A ona to ne podnosi. S Marsom je gotovo, stara priča.
A ti? Kako ide? -Dobro.
PR-ovac me nagovara da objavljujem na društvenim mrežama, pišem blog.
Kad ne znaš šta ćeš, objavi sliku jela. Ne znam zašto, ali ljudi to vole.
Šta? -Samo uslikaj svoj tanjir...
Izbaci ga uz poruku tipa...
"Večera u Chao Liju. #mljac #volimporodičniživot"
Dođite, hajde da se slikamo.
Bliže jedno drugom. Još!
Čekaj.
Vodim je da spava, pa idem. -Dobro.
Tu ti je čaša vode. -Gde je Lajka?
Krije se u boravku. Proverila sam. Sve je u redu.
Sigurno? -Da.
Tata joj je dao hranu i pojela ju je. Sve je u redu.
Gde ti je majica?
Evo.
Ne gasi svetlo. -Vidimo se za tri nedelje.
Pokušaj da zaspiš.
Biće dobro. -Baš smo moderni.
Sve obavljamo s osmehom na licu.
Možda treba da stisneš dugme.
Vidimo se. -Vidimo se.
Dakle, zgrada je na dva sprata. U prizemlju su Rusi,
na prvom spratu Amerikanci, a na drugom Evropljani i Japanci.
Eto! Dozvoli.
Tvoja soba je na samom kraju.
Znaš, ovde nema mnogo žena.
Treba da se ponosiš sobom. -Ponosim se.
Naša dvorana slavnih...
Tereškova! O njoj sam izlagala u školi. -Da.
Znaš, upoznala sam je. Ovde, na istom mestu gde si ti danas.
Po njoj su nazvali krater na tamnoj strani Meseca.
Isto želim i tebi. Ali na bližoj strani.
Znaš šta je rekla pre poletanja?
Našminkala se i rekla da želi da bude lepa za zvezde.
Dakle, ovo ti je dom.
Spavaća soba, kuhinja, kupatilo...
Uobičajeni raspored je težak, a i treba dosta toga da nadoknadiš.
Jedva čekam. -Bićeš dobra, izgledaš čvrsto.
Videćeš. Ostavila sam ti jabuke iz moje bašte.
Doneću ti još čaršava.
Mogu da idem sad? -Da. Hvala.
Šta si odlučila u vezi s menstruacijom? -Ostaviću je.
Sigurno? Znaš kakva su ograničenja. -Ne smetaju mi.
Kako hoćeš. Samo, neke stvari su praktičnije ovde. Recimo, kratka kosa.
Reći ću da ti stave tampone u higijenski set.
Da ti ga oduzmu od kvote za prtljag.
Ja ću joj reći. Spava. Bila je umorna.
Imala je loš dan u školi. Za vreme ručka je jela sama.
Pa... Sutra će valjda biti bolje. -Srediće se to.
Zdravo, Saro. -Ćao, Kijoši.
Saro! Zdravo. Ja sam Anton. -Aha! Zdravo.
Tek si došla? -Da.
Drago mi je. -I meni.
Idemo kod Majka. -Da, važi.
Dobro, idemo.
Sigurno radi. Sav je u tome. Taj Majk...
Zdravo, Jirgene. -Ćao.
Poznaješ svoju zamenu? -Naravno.
Izvini, neću da te grlim. Sav sam oznojen posle teretane.
Dakle, ti si na obuci u Star Sitiju? -Da.
Ako ti se nešto desi, ja idem gore.
Onda ćemo se viđati. -Da.
Vidimo se. -Ćao. -Ćao.
Nikad ne odgovori. Uđimo.
Zdravo, Majk. Vidi ko je došao.
Ćao. -Ćao.
Kako si putovala? -Odlično.
Ovde je hladno, ali navići ćeš se.
Dobro, idem po čašu.
Nas troje moramo da nazdravimo našoj misiji, može? Samo malo.
I? Spremna si za sutra? -Naravno.
Pogledao sam ti raspored.
Trebalo bi da ih zamoliš da te rasterete.
Rasterete? Zašto?
Sedi.
Ovo je Saša. Saša, Sara. -Ko bi rekao? Najzad žena.
Samo kažem, za tvoje dobro. A mislim i na Jirgena.
Kako to misliš?
Pa, možda ne moraš da obaviš baš sve.
Zašto?
Samo kažem, za tebe bi moglo da bude bolje,
i za sve nas, ako zamoliš za lakši raspored priprema.
Neće se odraziti na tvoje osnovne veštine.
Dobro, Majk, možemo dalje?
Izvini, ali... Šta ti znaš o mojim osnovnim veštinama?
Lakše pripreme nisu uvreda. Ne kažem da si turista u svemiru.
Nisi ni morao, toliko si to glasno mislio.
Nisam tako mislio. -Sigurno.
Možda da samo pijemo. -Dobro.
Zaboravi.
Sjajan timski duh, momci. Baš će vam biti zabavno gore.
Videćemo.
Možda je to s turistkinjom u svemiru bilo malo... Zar nije?
Ako je vama pomisao na sedenje na tonama eksploziva
zastrašujuća, možda ste pogrešili zvanje.
Astronaut neće dobro funkcionisati
ako razmišlja o sopstvenoj bezbednosti.
Veoma se ponosim što sam deo dugogodišnjeg istraživanja svemira.
Bili smo na Mesecu, idemo na Mars.
Nema granica ako čvrsto odlučimo.
Jedva čekam da odemo tamo.
Znate, nije da sam se ikada bojao. Ne bojimo se jer smo tako obučeni.
7G.
Saro, idemo na 8G? -Potvrdno.
Dobro se odupire. Otkucaji srca vrlo stabilni.
Još malo? Uskoro će 8G, Saro.
Da ostanemo na ovome? -Ne, dobro mi je.
Na 9G smo. Čuvaj snagu grudnog koša.
Moramo da stanemo. Sad je za nju opasno.
Isključi struju.
Sprijateljila si se s nekim? -Ne baš.
Hoćeš. Samo budi strpljiva.
Ponekad dragi ljudi nisu prvi na koje naiđeš.
Niko ne razgovara sa mnom. -Bez brige, upoznaćeš ih.
Halo? Stela, da li me čuješ?
Saro, dođi! Spremni smo.
Ne, ja sam. Otišla je.
Šta joj je? Dobro je?
Da. Mislim da su stroži nego u Kelnu. Teško joj je.
A ti? Sve u redu? -Jeste.
Stela je čudno zvučala. Šta joj je? -Ima blagu temperaturu.
Sutra ćemo kod lekara ako joj ne bude bolje.
Danas isprobavamo novu vežbu s ovom novom torbom na zaključavanje.
Molim vas, pažljivo slušajte. Treba mi vaša puna pažnja.
Saro, kasnite.
Za vas danas nema obuke. -Molim? U rasporedu mi je.
Ovde ja odlučujem o rasporedima. Možete ići.
Vodiću vas kroz nju.
Oprema u položaj 22-10.
Sjajno, Saro. Nadoknadila si izgubljeno vreme.
Halo? Čuješ me? -Mama! Ne razumem matematiku.
Ne plači. Ispričaj mi.
Ništa ne razumem množenja za sutra.
A tata nije kod kuće? -Ne, kaže da se vraća kasnije.
Gde si sad? -U svojoj sobi.
Bez brige. Znaš da ako paničiš, samo bude gore,
a ako se usredsrediš, možeš ti to.
Mama, nedostaješ mi. -I ti meni.
Ali nema veze, nije to ništa strašno. -Da.
Vidimo se za dve kratke nedelje. -Mama...
Laku noć. Šaljem ti veliki poljubac.
Dobro, samo nastavi.
Možemo da počnemo ako si spremna. -Spremna.
Prikaz spasavanja. -Spremna.
Saro, dok popravljaš ploču B,
Stanica ti javlja da je Majk u nesvesti
i moraš da ga dovedeš sa ploče A.
Potvrdno.
Majk, pravi se da si mrtav sve dok te ne vrati u vazdušnu komoru.
Dobro.
Majku ponestaje kiseonik.
Idemo, Saro!
Tri minuta!
Saro, idemo!
Saro, brže.
Još minut, Saro!
Trideset sekundi.
Dvadeset!
Deset!
Pet!
Bila si odlična danas. -Hvala.
Imaš li dečka? -Ne.
Devojku? -Anketiraš me?
Trudim se da budem dobar član tima.
I da shvatim šta te pokreće. -Aha.
Vidimo se sutra.
50 dana do poletanja.
Trčim 15 km svaki dan. Oštrina vida mi je 20/20.
Imam 53 otkucaja srca u minutu tokom mirovanja
i ne prelazi 160 posle napora.
Vežbam gledanje sveta naopako,
život u priči smeštenoj u obrnutoj gravitaciji.
Čitam knjige naopako, a priče od kraja ka početku.
Nisam pregrub? -Ne, u redu je.
Obraćam pažnju na sve s čim živimo.
Na miris ljudi oko nas, ukus hrane koju jedemo.
Kao da je poslednji put.
Danas prave kalup za moje sedište u kapsuli Sojuz.
U svemiru više neću imati težinu, više se neću znojiti,
suze mi više neće teći. Porašću pet do deset centimetara.
Moje ćelije će za šest meseci ostariti 40 godina.
Mrežnjača će mi biti oštećena. Postajem "space person".
"Postajem 'space person'. Dozvoljavam da me svemir napadne."
"Danas je dan vazdušne komore,
eksperiment koji moramo da izvedemo na Stanici
kojim ćemo sebi izmeriti stepen iritacije pluća
svemirskom prašinom."
"Eksperiment ćemo izvoditi u stanju hipoksije."
Tata? Šta je to? -Šta?
Ovo. -Hipoksija.
Pokazuje nedostatak kao...
Nedovoljno kiseonika u tkivu tela. -To je loše?
Ne baš. Zavisi, u stvari...
To je kao kad se popneš na vrlo visoku planinu.
Ne razmišljaj o tome jer mama obožava takve stvari. Rođena je za to.
Kad ćemo se videti? -Još nedelju dana.
Znaš, idem da kampujem u šumu. Možda ću večeras čuti vukove.
Ti ćeš prva prekinuti vezu ili ću ja? -Kako hoćeš.
Čekaj, zajedno ćemo brojati i prekinuti.
Dobro.
5... 4... 3... 2... 1.
Saro, dobro si? -Da.
Majk, šta je? -Moj zglob.
Šta je? -Izvrnuo sam ga.
Saro, čuješ me? -Da.
Sve je u redu s timom? Je li sve u redu s timom?
Da.
Dobro si?
Zabrinut sam za majku. Bolesna je.
Nadam se da neće umreti pre nego što se vratim.
Šta tvoja majka kaže na to? Sigurno se mnogo ponosi.
Mrtva je.
Žao mi je. -Nisi mogao da znaš.
Dobro, vreme je za poeziju. Može?
Nemoguće je odvezati neprivezani čamac i čuti senu u krznenim čizmama
i savladati strah na ivici smrti.
Preostali su nam samo poljupci,
pahuljasti kao lepršave pčele
koje umru tek što napuste košnicu.
Divno!
Ti si na redu, Majk. -Ja?
Tako je.
Dajte mi blistavo tiho sunce,
sa svim svojim potpuno zaslepljujućim zracima.
Dajte mi potpuno tihe noći,
kao one na visoravnima zapadno od Misisipija
i mene kako gledam zvezde...
Dajte mi mirisan u zoru
vrt prelepog cveća,
kojim mogu neometano da se šetam.
Dodeljena mi je obuka u subotu.
Rekla si da ćemo raditi nešto zajedno. -Znam.
Obećanje je obećanje.
Vidi, pokušaću da nađem rešenje.
Halo? Čuješ me?
Dobro jutro. Dobro došli!
Imate li ličnu kartu, molim vas?
Gde je mama? -Mama je na obuci.
Odvešću te kod nje. Put je bio dobar?
Samo se potpišite ovde, molim vas. -Hvala.
Hvala. -Doviđenja. Mnogo vam hvala. -Doviđenja.
Doviđenja, gospođice! -Doviđenja.
Razočarana si jer nije došla po tebe?
Naravno, ali to nije ništa strašno.
Stela, dođi.
Počinje. Gledaj!
Vidiš?
Čemu to služi? Za slučaj problema?
Upravo tako, da ne dođe do problema pri sletanju.
Eno. Vidiš?
To je ona? -Da.
Vidiš, prva je izašla. -Ona je prva izašla?
Sad pomaže drugoj dvojici.
Stela! Dušo, prelepa si!
Sva si mokra. -Ovde je vruće.
Čekaj, čekaj da dođem k sebi.
Izvoli. -Prelepo je.
Ćao, Stela. Sećaš me se?
Zdravo, mlada damo.
Ličiš na majku, znaš?
Vratiću se po nju u 16. -Večeras ostaje sa mnom.
A saslušanje? -Ići će sa mnom.
Znaš da to nije po protokolu. Deca ne smeju na saslušanja.
Promenimo to ovaj put. -Dobro. U tom slučaju...
Možemo li da vidimo tvoju raketu pre poletanja?
Obećavam ti.
Moram da idem. -Minut! Još samo minut!
Već drhtiš. Dobro, minut.
Nikad kraja.
Saro! -Stižem.
Požuri!
Stvarno moram da idem. Idemo, brzo!
Kad skočiš, ne zaboravi, ne možeš odmah na ručno.
Moraš sprečiti da voda uđe.
I isključi ventilacionu cev oko vrata s leve strane.
Ako duvaš u nju, naduvaćeš svemirsko odelo.
Tako ćeš bolje plutati i imaćeš dobar izolacioni sloj.
Danas je voda bila topla,
ali ako sletiš u Tihi okean, neće biti.
Ali ne mislimo da sletimo u Tihi okean?
Ne, to nikako ne bi bio optimalni ishod, ali znaš, nekad krene naopako.
Koliko možemo da preživimo u hladnim vodama?
Zavisno od vode, moglo bi da bude samo par sati.
A ako samo naduvaš odelo, dvostruko duže. Zato je to bitno.
Ima li ikakvih podataka o efikasnosti ventilacione cevi u tom slučaju?
Ima li ikakvih dokaza da te cevi efikasno naduvavaju?
Čim sletiš, kapsula će se dosta pomerati.
Moraš da izbaciš padobran i ima tu dosta postupaka.
Treba zavrnuti sve ventile da možeš da preživiš.
Posle toga treba samo uzeti opremu i izaći.
Svako je odgovoran za određeni deo opreme, sećate se? -Da.
Zato je obavezno uzmite i izađite pravilnim redosledom.
Izgleda dosta lagano na papiru. Ali, iskreno,
posle šest meseci bez osećaja težine, biće teško izaći iz kapsule.
Da. -Vratimo se tehničkim pitanjima...
Stela! -Da, o upotrebi opreme za preživljavanje.
Video sam da si koristio signalno ogledalo.
To je dobro, jer ako poređaš...
Stela!
Saro!
Gde je bila? -U parku.
Pravi avanturista, na majku.
Prepala si me!
Dođi... -Idi!
Idi!
Saro, zovu te na noćne vežbe. Odvešću je u hotel.
Dođi sad. -Hoću da ostanem sa Vendi.
Saro, dobro si? -Da.
Izvinite. -U redu je. Čekali smo te.
Ćerka ti je dobro? -Da, stvarno mi je žao.
Znaš, ovo nije mesto za dete. Moraćeš da presečeš vrpcu.
Ionako odlaziš na mesec dana. -Dobro, shvatam.
Šta te spopalo? -Tebi žena brine o svemu,
pa mi ne trebaju tvoji roditeljski saveti. -Sigurno?
Jebi se. -Ja? Ne, ti se jebi!
Majk, smesta prestani.
Već?
Tek je zaspala.
Bila je tužna, pa sam je zagrlila i zaspala je.
Baš je brbljiva. -Da.
Smešna je sa svojom simpatijom. -Simpatijom?
Ne zna kako da mu priđe. Pitala me je za savet.
Izgleda da mu je brat gluv.
Razgovaraju znakovnim jezikom. Naučila je ponešto.
Stvarno? -Da.
Da dođem po nju ujutru? -Da.
Moramo da stignemo na avion.
Zamalo da zakasni na let u inostranstvo s ocem.
Izvini što opet to napominjem, ali stvarno treba da potpišeš obrazac.
Ostaviću ga na stolu i možeš da mi ga daš sutra.
Vidimo se sutra. -Vidimo se. Hvala.
Ne, bilo mi je zadovoljstvo.
Doviđenja. -Doviđenja.
Mama, probudi se. Probudi se, mama.
Idemo. Zakasnićemo na avion.
Umorna je. Neka spava.
Danas ima mnogo više vežbi.
Nastavi.
Odlično, Majk.
Saro, srce ti ubrzano kuca. Ne bi trebalo više od 180 u minutu.
Nije uobičajeno da se inficira.
Staviću čisti zavoj, ali stvarno moraš da paziš.
Sad stvarno treba da zaraste. Podigni malo. Podigni. Spusti.
Nije ovde. A ti? Dobro si? -Da.
Zvučiš čudno. -Ne, dobro sam.
Samo... Imam ranu koja ne zarasta, ne znam zašto.
Kako to?
Ne mogu više. Preteško je.
Plačeš ili si prehlađena?
Možda je bolje da se ne čujemo toliko. Složeno je.
Moram da se potpuno usredsredim.
Dobro, ako hoćeš, ali ti si mene zvala.
Tako je. Moram da se uzdržim.
Znaš onu italijansku izreku:
"Htela si bicikl, sad ga vozi"?
Bez brige, sve će biti u redu.
Svi astronauti pišu pisma svojoj deci pre polaska.
Ja svoje svaki dan iznova započinjem.
Posle obuke, gledam decu u parku.
Često mi se učini da te vidim među njima.
Šta radiš trenutno?
Rekla sam Tomasu da mi pošalje još tvojih slika.
Ovde je signal loš. Ponekad ceo dan otvaram jednu.
Ovo neće biti baš prijatno,
ali kad budeš spremna možeš početi s pozitivnim položajem uspona.
Razmišljam o svemu što učiš bez mene.
Čujem da ste u školi počeli da radite "Odiseju".
Da li umeš sama da napraviš pletenice? Da li još spavaš s upaljenim svetlom?
Toliko dugo sam vežbala napuštanje Zemlje
i sad kad treba da odem, prvi put se osećam toliko privrženo njoj.
Vrlo dobro!
Zdravo! Šta radiš?
Videli smo te. Ne krij se. Dođi da se igraš s nama.
Obavezno priveži šipke da ih razdvojiš.
Saro, kršiš protokol. Pogreši još jednom i vraćaš se gore.
Saro, da li me čuješ?
Šifra 502. Ponavljam, šifra 502.
Šta je bilo?
Hej, dobro si?
Dobro? U redu. Ja ću to srediti.
Dobro je, samo...
Šta joj je? -Nije jela.
Jirgene!
Vežbaj umesto nje.
Je li ozbiljno? -Samo prelom. U gipsu je.
Daj mi je. -Možeš li kasnije da zoveš?
Ne mogu. Molim te. -Nismo ti uvek na raspolaganju.
Stela, dođi. Mama je.
Tri nedelje u gipsu, previše.
Ne, ne boli me više, ali bicikl mi je slomljen.
Sad govoriš nemački sa mnom? Dosta, molim te. Govori francuski sa mnom.
Neću.
Ćao. -Ćao.
Idem u prodavnicu. Treba ti nešto?
Hoćeš društvo? Idem s tobom.
Čuo sam se sa svojim momcima po podne.
Kažu da je u Hjustonu tako vruće da su plivali u bazenu. -Da?
Ludnica, plivati u bazenu u ovo doba godine. -Da.
Kako neko može da negira klimatske promene?
Već ima ovo. Uvek jedno te isto.
A ovaj tip?
Nije tako veliki za slanje. -Da, sladak je.
A, eno je. Vidi ovo.
Kad si bila mala u Francuskoj i pevala "Frer Žak",
da li si mogla da zamisliš
da ćeš jednom biti ovekovečena u nečemu ovakvom?
Uzmimo ih.
Izvinite, mora li da plati ove magnete za frižider?
Naravno. -Koji se bolje prodaje?
Ovaj ili ovaj? Oba? Koji se bolje prodaje, šta mislite?
Da, za 17 dana smo gore. -Da.
Znaš, nismo roboti.
Kad sam došao iz Avganistana, prijavio sam se za astronautski program.
Bio sam užasan. Zamalo da me diskvalifikuju.
Ozbiljno? -Da.
Znaš, ne postoji savršeni astronaut.
Kao ni savršena majka.
Uživaj u gravitaciji.
T minus 12.
Poslednji dani na Zemlji pre napuštanja planete.
Anton mi je rekao da mora da snimi nešto.
Zvukove šume i kiše. To mu je gore najviše nedostajalo.
Čak je zalepio slike šume u Stanici.
Proleće, leto, jesen, zima. Svega toga gore nema.
Ni osećaja vetra na koži, ni sunčevih zraka u kosi.
Toliko ćemo brzo kružiti oko Zemlje da ću videti 16 zalazaka Sunca dnevno.
Setila sam se kad si me pitala kad sam bila mala:
"Kad Sunce ide na spavanje, da li mu iko priča priču za laku noć?"
Smemo da ponesemo predmete koji mogu da stanu u kutiju cipela.
Da ukupno ne budu teži više od 1,5 kg.
Sav moj život na Zemlji mora da stane u tu kutiju.
Šta bi ti ponela, Stela?
Brojimo do tri i zajedno ih bodrimo.
Jedan, dva, tri! -Ura! Ura! Ura!
Izvini. Da?
Ko je za tortu?
Raf, ti ne bi tortu? Ne, ne bi.
To je torta za sreću. -Hvala.
Zakasnili su na let u Frankfurtu.
Hteli su da dođu sledećim, ali nije bilo mesta.
Vratili su se u Keln. Neće stići.
Nećeš moći da je vidiš pre karantina. Žao mi je.
Dobra deca... Može?
Podržimo aplauzom naše astronaute pre karantina.
Vodeći tim: Anton Očevski, Rusija,
Majk Šenon, SAD, Sara Loro, Francuska.
I rezervni tim: Jirgen Nilsen, Danska, Tom Hol, SAD.
Sredio sam ti bolje mesto.
Apartman Koko Šanel. Vidimo se kasnije.
09, 25 je na 2.
Meta na 3 mi je spremna za pozive.
To je "LEE internal", imam šubler i... -Ćao.
Zdravo.
Spremna si?
Saro, dosta rada. Spremna si, videćeš.
Znaš više nego što će ti trebati gore. Veruj mi.
Pripremamo se za polazak, ali to nije ono najteže.
Najteži je povratak.
Kad shvatiš da život teče dalje bez tebe.
Ovo je moj novi bicikl. Ovo je poster s konjima.
Ovo je drugi poster, ali samo s jednim konjem.
Ovo si ti, a ovo sam ja.
Ovo mi je prijateljica nacrtala, lepog vuka.
A ovo je moj gips. Obožavam ga.
Svi prijatelji su mi pisali po njemu.
Došli su novinari. -Dobro. Uvedi ih.
Uđite.
Genijalno!
Igra na pobedu.
Hajde da to uvedemo u svemirski program.
Srećom, nije potrebno dobro igrati stoni tenis.
Stela je kod lekara. Trebalo bi da dođe uskoro.
Sve u redu? -Da.
Dobro si? -Da.
Put je bio dobar?
Je li vam put bio dobar? -Da.
U hotelu smo preko puta. Upoznali smo Majkovu ženu. Naomi, mislim.
Čekaj, ne čujem te.
Čuješ me? -Da.
Smestili ste se? Kakva ti je soba?
Bila je presrećna jer hotel ima bazen.
Super.
Ostaviću vas same.
Sedi ovde.
Čekam te napolju.
Sve je u redu? -Da.
I tvoja ruka? -Da.
Obično si pričljivija.
Čudno je gledati te kroz staklo.
Znam, čudno je. Reci mi nešto.
Ne znam šta da kažem. Čudno je.
Ni ja nisam to ovako zamišljala.
Reci mi nešto, dušo. Ispričaj mi nešto o sebi.
Mnogo si mi nedostajala. -Dobila sam peticu iz matematike.
Ne, nemoguće. -Jesam, stvarno.
Odlaziš sutra uveče? -Da. Još jednu noć sam ovde.
Još jedna noć nije mnogo. -Nije.
Dođi, priđi bliže staklu.
Ipak nismo išle da vidimo raketu.
Raketu. Obećala si da ćemo je zajedno videti.
Da, sećam se dogovora. -Nema veze, mama.
Sad možeš kod tate.
Vidimo se, mama.
Sve je spremno za sutrašnje lansiranje.
Očekujemo veliki blesak na stepama Bajkonura u Kazahstanu.
Samo 1,5 km dalje u 21,
gledaćemo lansiranje Sojuza TMA 056
ka Međunarodnoj svemirskoj stanici.
Međunarodni tim čine francuski astronaut Sara Loro,
astronaut iz SAD Majk Šenon i ruski kosmonaut Anton Očevski.
Šta radiš ovde? Zašto si izašla?
Stela! Probudi se. Ja sam.
Šta radiš?
Čekaj nas ovde. Platiću još. -Dobro.
Idem sad.
Mama! Mama!
T minus 3 minuta. Objavljujemo spremnost za lansiranje.
Primljeno. Kacige isključene. Spremni za poletanje.
Uključi položaj za lansiranje. -Primljeno.
Telemetrijski niz broj 1 se snima. -Primljeno.
Čisti. Telemetrijski niz broj 2 se snima.
Primljeno.
Uključi položaj za protok vazduha. -Primljeno. Vozilo vibrira.
Odvajanje pupčane cevi. -Primljeno.
Pritisak. -Primljeno.
Tečni kiseonik prekinut.
Svi sistemi su u pokretu.
10, 9, 8, 7, 6,
5, 4, 3, 2, 1, 0.
Paljenje i poletanje.
Prva faza odvajanja potvrđena. Svi parametri su normalni.
Druga faza odvajanja potvrđena. Svi parametri su normalni.
Raketa je napustila Zemljinu atmosferu. Svi parametri su normalni.
PROKSIMA
OBRADIO: loggikg
Preuzeto sa www.titlovi.com