IGAZ TÖRTÉNET ALAPJÁN
- Megvetted? - Meg.
És a miénk. A sajátunk.
- Imádom. - Ugye?
Mondtam én! A kandalló, a beépített bútorok...
Biztos oda akarod adni a húgodnak?
Száz rongyot kaszálnánk a felújításon. Simán.
- Kitalálom... - Ez lenne az?
Helló, igen. Gyertek be!
Azért kellett elkéredzkednem, hogy megnézzem ezt a putrit?
- Mindenki érzi ezt a bűzt, ugye? - Mintha húgyot lélegeznék.
Oké. Nem tetszik. Menjünk!
- Gyerünk! - Engedjétek el a fantáziátokat!
Üvegajtó a kert felé.
Átrakjuk a lépcsőt, kiszedjük innen a falakat,
egybenyitjuk a konyhát a nappalival.
Csodaszép ólomüveg ide a sarokba.
Az alapok nagyon jók.
Mikor jön az, hogy 12 rongyot kell kiperkálni a korhadt alapzat cseréjére?
Nem nekik való. Újítsuk fel, El!
Van egy park is szemben.
És a sulik fantasztikusak, ha lesz gyereketek.
Amikor. Ne haragudj, Kimmy!
Amikor. Amikor lesz gyereketek.
Lesz gyerekünk! Mert lesz gyerekünk.
Látjátok? Ez egy rendelés az univerzumnak.
De néha az univerzum szerint poén, ha előbb 26 ezret költök lombikbébire.
- Egy pöcs vagy. - Csak vicceltem!
Ha annyira jó ez a ház, miért nem költöztök ide ti?
Mit kezdenek öt hálóval és egy parkkal?
Úgyse lesz gyerekük soha.
Nézd meg őket! Nekik nincs betöltendő érzelmi űrjük.
Nem mintha mi azért csinálnánk, hogy...
- Fogd be, Russ! - Oké.
- Mi volt ez a pofa? - Milyen pofa?
Azt mondta, hogy sose lesz gyereketek,
és tuti, hogy pofát vágtál.
Miért vágtál pofát? És rám néztél, hogy rám is vonatkozzon a pofavágás.
- Nem vágtam pofát! - Dehogyisnem.
- Nem az volt. - Szerintem vitát kavartunk!
- Nincs vita. - Sőt, veszekedést.
- Nincs veszekedés! Nincs vita! - Na, tűnjünk innen! Gyere!
Jó ég! Nektek lesz gyereketek, ugye?
Nem! Mi? Kimmy! Nem tudom. Mi van?
Persze. Mindenben neked kell nyerni.
És még a tökéletes méhedet is a képembe vágod.
Honnan tudod, hogy tökéletes a méhem? Még soha nem is próbálkoztunk.
- Nem tudom, teherbe tudnék-e esni. - Hogyne lenne tökéletes! A tiéd!
- Kimmy... - És az is biztos tiszta bőr belül.
Légyszi, Kimmy! Most jöttetek.
Bocsi, Petey. Jó veszekedést!
Szia, Russ!
Mi van? Ez...
- Nem vágtam pofát. - Most is azt csinálod.
Nincs pofa. Te vágsz pofát.
Na jó, lehet, hogy pofát vágtam,
de csak azért, mert hangosan kimondta:
sose lesz gyerekünk. Szerinted így van?
Én már nem is akarom felhozni. Mindig azt mondtad, még túl korai.
Tudom, de sose volt pénzünk.
Aztán jött az őrület, hogy beindítsuk a vállalkozást.
Az idén öt házat újítottunk fel, én meg már visszaadok munkákat.
Mindig úgy képzeltem, hogy egyszer anya leszek.
- Felkészültem. - Szuper.
Most már felkészültél, de mire a gyerek 16 lesz,
én már egy olyan öreg fater leszek, mint Brian Hendrickson apja.
- Szia, apa! - Mi újság, fiam?
Hé, Mr. Hendrickson, hosszú passz!
Apa?
Megölted apámat!
Hé, apa, kelj fel!
Nem te ölted meg Mr. Hendricksont.
És nem vagy olyan öreg.
Mondok valamit. Fogadjunk örökbe egy ötévest!
Olyan lenne, mintha 36 évesen kezdtem volna. Na, mit szólsz?
Figyelj, hogy egyenes legyen, jó?
Túlspilázod, tesó. Nálunk egyik gyerek se terv szerint jött.
A gyerek megjön, ti megoldjátok. Sima ügy.
- Hány gyereked is van, Stu? - Már úton van a negyedik.
- Hú! - Nem nehéz gyereket nevelni.
Ha foglalkozol velük egy kicsit, elvannak.
A legfontosabb, hogy az anyák jóban legyenek.
WAGNER HÁZFELÚJÍTÁS
Gombóc! Szia, pajti!
Szia, hiányoztam?
Jól van! Hiányoztam, mi? Te is nekem!
Igen, nagyon jó kutya vagy.
Szia, El! Elhoztam az anyagmintákat a konyhához!
El, minden oké?
Na, mi a baj?
Semmi. Csak filóztam azon, amit mondtál. Hogy fogadjunk örökbe egy ötévest.
- Ezt mondtam? - Ezt.
- Akkor totálisan... csak vicceltem. - Tudom. Őrültség.
De elgondolkodtam rajta. Annyi árva gyerek van,
ide-oda dobálják őket, és nincs senkijük,
és megszakad a szívem értük.
Találtam egy örökbefogadási ügynökséget. Jövő héten nyílt nap lesz náluk.
Ne, ne mutasd meg! Nem akarom látni a kis arcukat!
Tönkre akarsz tenni? Most értem haza a melóból.
Ellie, azok, akik árva gyerekeket fogadnak örökbe, különleges emberek.
Akik akkor is önkénteskednek, ha nincs ünnep.
Mi még ünnepekkor se szoktunk.
És ha beüt valami katasztrófa?
- Mi? Egy piszkos bomba? - Akármi.
És egy kisgyerek idekerül az ajtónk elé.
Akkor elzavarjuk, mert nem vagyunk elég különlegesek?
Attól függ. Nagyon sok dolgot kell mérlegelni.
Tudod, mekkora a fejadagunk, a robbanás hatósugara...
El, nem hozhatsz valami elejtett megjegyzés alapján
egy egész életre szóló őrült döntést.
Csak vicceltem.
Aha.
Tudom, csak...
Igaz. Nem erőltethetem rád, ha nem akarod.
Csak tetszett a gondolat.
Jó éjt!
Oké, többet nem viccelődöm ezzel.
Rendben?
Nem akarsz egy kis Feljavítókat nézni?
- Oké, szeretlek. - Én is téged.
Még mindig itt a stukkó, barátom.
Igen, mert azt akartam, hogy eljöjj,
és rendezzünk egy rugdosóversenyt. Csak te és én...
Jó ég!
FOGADJ ÖRÖKBE
NÉV: EMILY KOR: 8
"Sose volt kutyám, se cicám, remélem, a családomnak lesz."
NÉV: ASHLEY KOR: 15
"Szeretnék kirándulni az új családommal."
NÉV: GRAYSON KOR: 9
"Bárkinél jó lenne, aki figyel rám."
NÉV: ELEANOR KOR: 15
"Ha lenne családom, egy suliba járhatnék."
NÉV: KATE KOR: 4
NÉV: LILY KOR: 2
Ez nem igazság. Ez nem...
Szia.
Ne vegyél több ilyen pita csipszet, nagyon erős!
Folyik tőle az orrom és...
Több, mint félmillió gyerek van jelenleg állami gondozásban.
A rendszer túl van terhelve, értik?
Nem bír el több gyereket.
Így csak nagyon rossz körülmények miatt veszik el őket a családjuktól,
általában bántalmazás vagy súlyos elhanyagolás esetén.
És egyes gyerekek gyakran csak kallódnak a rendszerben,
hacsak nem jelentkezik értük egy csodálatos család, mint az Önöké.
Mi jelentkezünk. Egyet most rögtön elviszünk.
Remek. Hátramegyek, megnézem, milyen van raktáron.
Természetesen csak viccel. Nem raktározunk.
Te is tudod.
De segítünk elvégezni egy nyolchetes nevelőszülői tanfolyamot,
hogy megszerezzék az alkalmasságit.
Aztán keresünk egy családjukba illő gyermeket, akit nevelhetnek,
amíg örökbefogadhatóvá nem válik.
De nem lesz könnyű, emberek.
Ezek a gyerekek próbára teszik Önöket,
nyomás alá helyezik a kapcsolatukat,
és olyan húzásaik lesznek, amire köpni-nyelni se tudnak majd.
Na, magukat elnézve már most tudom, hogy nem fog mindannyiuknak sikerülni.
Szerintem ebben a csoportban megvan, ami ahhoz kell,
hogy átvészeljenek pár nehéz...
- Elnézést! - Már mennek?
- Igen. - Értem. Köszönjük! Viszlát!
- Oké, ez az én saram. - Az bizony.
- Pedig megbeszéltük. - Meg.
- Ez így nem jó. - Nem. Oké, emberek,
elárulnák a nevüket,
és hogy milyen gyereket szeretnének?
Üdv!
Én Dana vagyok, ő Dirk McCann.
És az Úr vezetett minket ide, hogy örökbe fogadjunk egy kisfiút... vagy kislányt.
Igen, a nagyfőnök sok áldásban részesített minket.
És szeretnénk megosztani egy gyermekkel, akinek nincs otthona.
- Igen. - Na és Önök?
Én David vagyok, ő a feleségem, Jessie.
Gyereket szeretnénk. Három éve próbálkozunk.
De hiába is csinálunk bármit,
nem tudok...
- Elnézést... jöhetne inkább valaki más? - Semmi baj.
Persze. Én Kit vagyok, ő pedig Michael.
Mi is próbálunk teherbe esni,
az első együtt töltött éjszaka óta, ugye?
Így van. De nincs szerencsénk.
Bármilyen nemű vagy származású gyermeket befogadnánk, kilencéves korig.
Helló! A nevem October Ross Jennings.
És egyedülálló anyaként szeretnék nevelni egy jól sportoló kamasz fiút,
és segítenék kibontakoztatni a tehetségét, hogy egyetemi futballösztöndíjat kapjon.
Lehetőleg afroamerikai legyen.
Igen! Mint A szív bajnokai! Mint a filmben, ugye? Szuper!
Szívem, komolyan beszél.
Ja, komolyan mondta? Jesszusom, elnézést!
Csak a meleg pár teherbeesős poénja után azt hittem, hogy...
Mert pont ez A szív bajnokai sztorija, és...
Sose láttam, de tessék, beszéljen!
- Csak ne szóljon hozzám többet! - Ja, idióta.
Elnézést, szörnyen érzem magam. Én...
Én Ellie vagyok. Üdv! Ő a férjem, Pete.
Én nem vagyok biztos ebben az egészben.
Vagyis értem. Van egy mentett kutyánk, Gombóc, és odavagyunk érte, de...
- Ne hasonlítsd a kutyát a gyerekekhez! - Nem hasonlítom.
Csak azt mondom, hogy régen ciki volt menhelyről örökbe fogadni kutyát,
de most mentett kutyáknak hívják őket, és mindenkinek az kell.
Ne mondd, hogy "menhely", se azt, hogy "kutya"! Jó?
Jó, de nem ez a...
Csak kicsit ijesztő ez az egész.
- De ha mentett gyerekeknek hívnák őket... - Jézusom!
...nem állami gondozottaknak, többen rákapnának,
és nem mennének el az előadás közepén,
- és jót tenne az ügyüknek. - Pete!
- Csak elmondom... - Elég!
Figyelem, mai vendégelőadónk Brenda Fernandez, és a szülei.
Fogadják őket szeretettel!
Köszönjük!
Üdv!
Mikor nyolcéves voltam,
anya és a pasija
kitalálta, milyen jó lenne egy droglabort csinálni a garázsban.
Nekem kellett kiszállítani a drogot.
Bántalmaztak,
néhány vevőjük pedig molesztált.
Tizenegy éves voltam,
amikor a garázsunk felrobbant, és állami gondozásba vettek.
Egyik helyről a másikra dobáltak.
Nemsokára 14 éves lettem.
Senki se fogad örökbe kamaszt, így pár év múlva kiestem volna a rendszerből.
Az állami gondozásból kiöregedő gyerekek fele
hajléktalan, függő lesz, börtönbe kerül, vagy meghal két éven belül.
Velem is ez lett volna.
Kikerültem a nagybetűs életbe,
de nem volt családom, akik segítettek volna sulit választani,
akihez hazamehettem volna szünetben,
vagy akiknek elsírhattam volna a bánatom, mikor az első fiúm dobott Missy Howardért.
De akkor jött ez a két... nagyon különleges ember.
És nem könnyítettem meg a dolgukat.
De bárhogy próbáltam eltaszítani őket,
kitartottak mellettem, és első szóra ott voltak értem... egy szendviccsel.
Köszönöm nektek!
Keblemre, apu! És anyus!
Remekül beszéltél.
ROKONSÁGI KÖZPONT
Elnézést kérek A szív bajnokai beszólásért!
Imádom azt a filmet!
Szia, Brenda! Szép volt, gratulálok!
Szia, Kit!
Dirk, a tanfolyamon találkozunk, haver! Sziasztok! Szia!
- Akkor mégis elég különlegesek vagyunk? - Lehet.
Mi is ezt csináljuk.
Meglátjuk a lehetőséget valamiben, és kihozzuk belőle a legjobbat. Ahogy ők.
Találtak egy elhanyagolt gyereket,
kapott egy tisztasági festést, leszedték az érzelmi álmennyezetét,
beépítettek pár pultot szeretet vagy önbizalom vagy akármi formájában.
Nem mondom, hogy a gyerek egy ház, ahogy a kutyás dolgot mondtam bent,
de szerintem ez abszolút nekünk való.
De ő tényleg nem ház, Pete!
Most mondtam, hogy nem ház. Nem figyelsz?
Oké. De, figyelek.
Én már alig várom! Te nem?
Én csak aggódom,
hogy azt hiszed, sokkal könnyebb lesz, mint valójában.
- Mi? Nem hiszem! - Dehogynem!
Az egész a te ötleted volt. Én tökre belelkesedtem, te meg nem?
De igen!
- Nem úgy tűnik! - Pedig de!
Ez nagy pillanat, megváltozik az életünk, lelkesedni kell!
Nagy őrültségre készülünk!
- Hallottad, mit mondott? - Igen!
- Sose hallottam klasszabbat. - Tudom.
- Tehenészlány, halljak egy "jí-hát"! - Jí-há.
Á, ez gagyi. Rendesen! Jí-há!
Hangosabban, kergülj meg!
Gyerünk! Nemsokára anyu leszel!
NEVELŐSZÜLŐI TANFOLYAM 8 HETES KURZUS
- Rajzolj lufit is, El! - Oké, üljenek le!
Lejárt az idő.
Itt vannak az álomgyerekek.
Ezek nem az igazi gyerekeik.
Gyerünk, Jessie, elveszíti!
Pete! Tik-tak, izomember!
Ez nem hozza vissza a mogyoróvajas szendvicsből, amit adott neki!
- Az igazi gyerekeik nagyon mások lesznek. - Őket nem tudják letörölni.
Nagyon jó, Michael.
Jól van, October.
Ennyi volt. Meghalt.
Minden itt van?
Ideje eltörölni a képzelgéseket.
Majdnem kész.
- Mindjárt. - Oké. Jól van.
Köszönöm.
GRATULÁLUNK, OKLEVELES NEVELŐSZÜLŐK!
Jól van, emberek,
most szeretném, ha elképzelnék, hogy van egy új, jól fizető állásuk.
Kaptak egy szép, nagy irodát.
Van konditerem és fagyasztott joghurtos automata
- a pihenőszobában. - Azt imádom.
De mélyen legbelül tudják, hogy nem alkalmasak a munkára.
A szívük mélyén
tudják, hogy nem elég jók,
és kirúgás lesz a vége.
Ahogy az utolsó három munkahelyükön volt.
És inkább felmondanak, csak a saját kezükbe vegyék a sorsukat.
Sőt, akár még a rohadt joghurtautomatát is felborítják,
aztán kisétálnak onnan.
Csak pontosítanék:
Karen nem a munkahelyi vandalizmust propagálja.
A lényeg az, hogy ugyanígy érez
egy elhagyott gyerek,
aki tudja, hogy nem kell a szüleinek.
De ő nem a munkája elvesztését
siratja,
ő a kapcsolatot veszíti el
mindennel és mindenkivel.
Az egyetlen kötelék, ami megmaradhat,
a testvéreké.
Néha a tesók könnyebben alkalmazkodnak,
mert nem egyedül kell átélniük mindezt.
Esetleg gondolkodjanak el azon, hogy feljebb váltanak egy testvérszettre.
Dirk?
Fontolóra venne testvéreket?
Talán a nagyfőnöknek is tetszene.
Igen, biztos. De előbb...
- Imádkozunk érte. - Igen.
Imádkozunk.
A nagyfőnök nem ad többet, mint amit elbírnak.
Hát... én nem így látom.
ÖRÖKBEFOGADÓ NAP
- Pete, Ellie! - Helló!
- Eljöttek. - Üdv!
Jelentkezzenek be, vigyék magukkal a lapot,
és írják fel bármelyik gyerek nevét, aki esetleg érdekes lehet!
Tényleg? Ez így működik?
Igen, bár lehet, hogy gyerekvásárlásnak tűnik.
Elég gáz, tudom, de a megye rendezi ezeket,
mert gyorsan találnak megfelelő szülőt sok gyereknek.
Jaj, nézd a nagyobbakat ott!
Megszakad a szívem.
A legtöbben hallani se akarnak a kamaszokról.
Persze, ha úgy gondolják, hogy lenne hely egy nagyobb gyereknek...
- Hát... - Én... istenem!
Sajnálom, borzasztó emberek vagyunk. Elnézést!
Nem azok.
Na, nyomás, találjanak családot maguknak!
Ez olyan fura!
Általában, ha leszólítasz egy ismeretlen gyereket a parkban, letartóztatnak.
- Most meg muszáj? - Tudom.
Az a kissrác tök egyedül van. Ne köszönjünk neki?
De. Oké.
- Elnézést, bocsánat! - Elnézést, már foglalt! Sajnálom!
Csak elszaladtunk egy kis finomságért. Úgyhogy el a kezekkel! Oké?
Nézd, mit hoztunk neked!
Gyere, Lucas, odamegyünk!
Hé, figyelj! Kapd el!
Oké.
Semmi baj, köszi.
Csak próbáld a szájába dobni!
Megpróbálod?
Nagyon örültem!
- Érted? - Ez az, dobd bele!
Juhú!
Hé, várd ki a sorod, öcsi!
- Elnézést! - Menjünk!
Pete. Ellie.
- Hogy megy? - Helló.
Hát... egy kicsit fura ez.
Igen, elég faramuci helyzet.
De találkoztak olyan gyerekkel, akiről többet is megtudnának?
Láttunk egy kislányt, aki egymagában üldögélt.
Édes, kicsit tartózkodó. Mintha egy kis fal lett volna körülötte.
A korához képest túl kicsi is. Magzati alkohol szindróma lehet, vagy ilyesmi.
Láttam... ott van. Az a kis szomorú, a copfokkal.
Olyan, mint aki a fél életét egy radiátorhoz láncolva élte.
- Ő az én lányom. - A radiátoros?
Tessék?
Igen, ő az én lányom.
Ne haragudjon!
Nem történt semmi. Nagyon büszke vagyok rá.
Azért ül külön a többiektől, mert neki van családja.
Nagyon boldog családja.
És egy kortyot sem ittam a terhesség alatt.
És radiátorunk sincs.
- Persze. Büszke is lehet. - Az vagyok.
Figyelj, már unom, hogy ezt nézzük. Egye fene, odamegyek.
Pete! Hé, Pete!
- Mit csinálsz? - Nézd csak meg őket!
Úgy kerüli őket mindenki, mintha szarba estek volna!
- Csak köszönök nekik. - Oké, hé, szívem! Pete, várj már!
Tudom. Szerintem is borzasztó. De tinédzserek!
Drogoznak és maszturbálnak,
és gémereket néznek a YouTube-on.
Ehhez kevesek vagyunk!
- Mihez? Csak köszönök, és kész. - Tudom. De szerintem nem kéne.
- Elnézést! Helló. - Ó, szia!
Helló!
Csak szólok, hogy mindent hallunk.
"Szarba estek", "maszturbálnak", satöbbi.
Kösz az aggódást, de nem kell megzakkanni a nagy sajnálatban.
Vágjuk a szitut.
Menjenek csak! Nem gáz.
Skera a törpékhez, és ne parázzanak rajta, oké?
További szép napot! Pápá!
LIZZIE KOR: 15
Szóval végül mégiscsak egy tinédzsert sikerült találni maguknak.
- Csak egy percet beszéltünk vele. - De nagy hatással volt ránk.
Ja, igen. Lizzy fantasztikus gyerek.
Nagyon jól tanul.
Jöjjenek hátra!
Négy éve került a gondozásunkba, 11 évesen.
Sok időbe telt, míg rábeszéltük, hogy fogadja el a kihelyezést.
Az anyja...
Elájult a cracktől, és felgyújtotta a házat.
- Azt akartam mondani... - Mielőtt elmondtam, mi a helyzet?
...mielőtt belekotyogtál,
hogy az anyja évek óta ígérget folyamatosan mindent,
de soha nem tart be semmit.
Most hol van?
Szerintem narancssárga overálban árul cigit az udvaron.
Szerintem nem így van.
Itt az áll, hogy Lizzy anyja a megyeiben tölti le nemsokára a büntetését.
Na ki tippelt jól?
- Te. - Bizony.
Sose kérte az újraegyesítést,
nem kereste a gyerekeket két éve,
szóval, nem nagyon kell számolni vele.
Ez borzasztó. És az apával mi van?
Kiről beszél? Milyen "apa"?
Ez most valami bohózat, Pete?
Karen, sok apa volt, aki vállalta a gyerekeket.
De ebben az esetben nem tudjuk, ki a vér szerinti apa.
Lizzy anyja a rendszer terméke.
Saját magáról se tanult meg rendesen gondoskodni, nemhogy három gyerekről.
- Három gyerek? - Igen.
- Igen. Lizzynek... - Egyszerre?
Igen, Lizzynek van még két kistestvére is, Juan és Lita.
Akkor... három gyerekünk lenne?
Nem. Kettő talán, de a három kizárt.
Találkozni akartunk...
Istenem!
- Miért mutatta meg? - Ez szemétség!
Most miért mutatta meg? Olyan édesek! Ilyet nem lehet csinálni!
Nem fogjuk szépíteni.
Lita egy hisztis, indulatos gyerek,
Juan elég gyámoltalan és kissé érzékeny,
Lizzy pedig akaratos, és nehéz a bizalmába férkőzni.
- Nem csoda. - Nem, de figyeljenek!
Nem ajánlanánk őket,
ha nem hinnénk abban, hogy egy kis következetesség és szeretet
csodákat művelne velük, ugye?
Igen. És szeretnénk őket elhozni a jelenlegi nevelőcsaládjuktól.
- Muskie-ék elbukják a kajajegyet. - Karen, kérlek!
A legtöbb nevelőszülő tényleg remek, gondoskodó ember.
De igen, vannak olyanok is, akik a pénzért csinálják.
De Muskie-ék nem gonoszak vagy erőszakosak.
- Csak egy kicsit... - Belterjesek.
- Karen, nincs bizonyíték rá, hogy... - Láttad őket.
Esküszöm, mintha ikrek lennének. Nem tudom megkülönböztetni őket.
Mindegy, megszervezünk egy látogatást,
ha nincs más kérdésük.
Csak egy látogatás. Szóval...
De... ez nem probléma? Ez a "jó fehér megmentő" dolog?
- Mint az Avatarban. - Avatar?
Hogy a kékek nem bírtak el az unobtániumosokkal,
míg nem jött a fehér csávó, aki úgy tett, mintha kék lenne?
Csak arra célzok, hogy egy átlagos fehér házaspár befogad három latinó gyereket.
Nem fognak megszólni érte?
Tudják, mit? Akkor visszadobjuk ezeket a gyerekeket a rendszerbe,
és magukhoz odaírom, hogy "csak fehéret".
- Ne már, nem úgy... - Hé! Ez nem...
Ne írja oda! Nem így értette.
Egyáltalán nem.
Pete, értékelem a kulturális érzékenységét,
de kivétel nélkül mindenféle színű gyerek van a rendszerben.
- És mindenféle színű szülő. - Mindenféle.
- Csak túlságosan kevés. - Túlságosan kevés a szülő.
És biztos, hogy lesz, aki majd furán néz.
És sok hülyeséget fognak mondani.
De ha hajlandóak szeretni ezeket az anyátlan-apátlan gyerekeket,
és valakinek nem tetszik,
kérdezzék meg, hányat fogadtak örökbe!
- Pontosan. - Fenébe!
Basszus!
Jól van. Csak el akartam mondani az Avatar szöveget. Megvolt, úgyhogy jók vagyunk.
Szuper.
- Akkor megnézzük a három gyereket? - Három gyerek.
- Rendben. - Megszervezzük.
Helló. Mi a helyzet?
Kösz, minden oké.
- Pete és Ellie. - Ja, tudjuk. Jöjjenek be!
Sok sikert ehhez! Azt hiszi, ő tojta a spanyolviaszt.
Ja, a másik kettő meg odakint baromkodik.
A műhelyben leszünk.
- Szia. - Szia!
- Szia, Lizzy! - Hogy vagy?
Üdv, Mr. és Mrs. Wagner!
Ellie és Pete.
- Ne hívj minket Wagneréknek! - Ne, légyszi! Örülök, hogy...
- Elnézést miattuk! - Á, semmi gond.
- Csak egy kicsit... - Hasonlítanak?
Hagyd már ezt a szarságot! Baromira nem vagyunk rokonok!
Baromira nem!
Hiányozni fognak.
- Mármint, ha maguk... - Ja, nem, istenem!
Megtetszettél, mikor először láttunk,
- és szeretnénk jobban megismerni. - Igen. Meg a testvéreidet is.
- Itt vannak kint. Kijönnek velem? - Jó! Persze!
Oké.
Juan!
Lita!
Bemutatom nektek Pete-et és Ellie-t.
- Helló! - Sziasztok.
Akkor most maguknál leszünk?
Hát, megismerkedtünk a tesótokkal, szuper jó fej.
- Nagyon. - És mesélt nekünk rólatok.
Játszol velem éttermeset?
Naná! Hol az éttermed?
- Ott. - Hogy hívják a babádat?
Úgy, hogy Burgonyacsipsz.
- Imádom a csipszet. - Nekem az a kedvencem.
Jó dobás!
- Lehetünk a Clippers? - Én a Lakersnek szurkolok.
Jaj, bocsánat.
Nem kell bocsánatot kérni. Semmi gond.
- Lehetünk a Clippers. - Jó.
- Én dobok, te mész a lepattanóért. - Oké.
Jaj, ne!
Basszus!
- Direkt csinálta! - Tessék?
- Mert én a Clippersnek szurkolok! - Nem, szerintem a Clippers is tök jó!
Imádjuk őket! Ne viccelj!
Jó húzás volt elpasszolni Blake Griffint. Nagyon jól jártak a cserével.
Totál odavagyunk értük, folyton őket nézem!
- A legnagyobb királyok! - Oké.
- Bújócskázunk? - Biztos? Sok vért veszítettél.
- Imádok bújócskázni. - Jó, de csak mi. Lányok nem.
Jól van.
Kicsit maradi, de nem gond. Lita, megyünk éttermest játszani?
- Aha. - Maga a hunyó. Én elbújok, maga számol.
Biztos jól vagy?
- Aha. Számoljon! - Jól van.
- Húszig! - Jesszusom.
Aztán viselkedj nekem az étteremben!
Burgonyacsipsz ma nagyon rossz volt! Büdös kölke!
Égedelem!
Ne szájalj, te kis babzabáló!
- Szerintem ez nem... - Tudja, a tévéből tanulja ezeket.
Ja.
Jaj, nem kell ez a pofa!
- Ne mondjunk ilyeneket, jó? - Ne szólj bele, hogy bánok a kölkömmel!
Azt hiszed, különb vagy nálam, mi?
Pete, ha nem akarod vállalni őket, én nem erőltetem.
Oké, figyelj...
Őszinte leszek veled, jó?
Nem tudom. Azt hittem, ha rátalálunk a gyerekeinkre,
az olyan igazi kozmikus találkozás lesz.
Csak rájuk nézünk és tudjuk. Mint mikor mi megismerkedtünk.
Aha. Teljesen.
Hé! Mi? Te nem tudtad?
- Jesszusom! - Mi van?
Hallottad. Nem tudtad?
Nem. Érdekeltél,
de tudod, én óvatosabb vagyok, mint te.
Tényleg? Hú! És mennyi idő múlva tudtad?
Pár hónap.
Pár hónap? Mennyi?
- Úgy másfél... - Másfél?
- Év. - Év?
- Figyelj... - Jesszus!
- De még azelőtt, hogy összeházasodtunk. - Pont ez az!
Itt most nincs egy év jegyben járás.
Ha igent mondunk, jövő héten itt lesznek.
Éreztél kozmikus kapcsolatot?
Nem, nem éreztem kozmikus kapcsolatot. Úgy éreztem...
mintha mások gyerekeire vigyáznék.
Egyetértek.
- Mivel? - Veled.
Hogy akarom a gyerekeket, vagy hogy nem akarom?
- Amit akarsz. - Ez nem válasz!
Akkor adj másfél évet, hogy átgondoljam! Oké?
Gyerünk!
Sziasztok!
Ez nem piknik.
Rendicsek.
Szívem, letennéd ezt oda? Köszönöm.
Oké, mindenki jöjjön ide!
Szívem, gyere!
Jesszus!
Oké, fogjuk meg egymás kezét!
Gyerünk, mindenki! Köszönöm.
Szemek becsukva.
Hálát adok a gyönyörű unokáimért,
beleértve azokat a nagyon szerencsés gyerekeket is,
akiket nemsokára örökbe fogad két csodálatos szülő.
Ezért én is nagyon hálás vagyok.
Tényleg nagyon lélekemelő dolog. Gratula!
Ha már itt tartunk, az a helyzet...
Hogy közösen úgy döntöttünk, mégsem vágunk bele a dologba.
Igen, rájöttünk, hogy nem gondoltuk végig rendesen, és...
Aha. Úristen! Ez remek hír.
Vagyis nem mertük a szemetekbe mondani, de...
Mind úgy gondoltuk, hogy megőrültetek.
Én sosem szóltam semmit, de hálás vagyok, hogy ezt mondjátok.
Mi? Miért?
- Ellie, ne! Egymás kezét fogjuk és... - Nem! Hálás lennék, ha tudnám,
hogy mi a bajotok vele.
Hé, nekem sose volt bajom vele.
Szerintem tök okos lépés. Legyen gyereketek a terhesség, meg a hormonok,
- meg a... dührohamok nélkül. - Fogd be!
Ellie, csak azt mondom,
hogy hálásak vagyunk, hogy Peterrel meg fogjátok tapasztalni,
milyen a saját gyönyörű gyerekeitek szeretete, és nem...
- És nem mi, Jan? Gyerünk, nyögd ki! - Egye fene, majd én kimondom.
És nem kockáztattok
valami bűnöző vagy drogos ivadékaival.
És az igazat megvallva, aggódtunk az igazi gyerekeink biztonságáért.
- Mi? - Hogy lóghatnának-e a ti gyerekeitekkel,
- ha... - Selejtek?
Tudod, kiskoromban a környéken
sokan rólam is ezt gondolták.
Pete, nem rólad beszélünk.
Hanem a drogos babákról, és a molesztált gyerekekről.
Molesztált?
Hogy érted? A szüleik trágárul beszéltek?
Tudod, hogy értem, okostóni!
Nyisd már ki a hülye szemed!
- Nektek mióta van nyitva a szemetek? - Kimmy, pont te?
És ha nem lehet gyereketek?
Ezt ne küldd el az univerzumnak, légyszi!
De ha nem lehet? Mit fogtok csinálni?
Ha nem szállsz le erről a babatémáról,
esküszöm, ma délután megint teherbe esek,
csak hogy felbosszantsalak.
- És tudod, hogy megteszem. - Tényleg?
Nem.
Bocs, hogy nem vagyunk olyan polkorrektek, mint ti,
de a mi gyerekünk legyen a mi vérünk!
Igen! Egyértelmű!
Jézusom! "A mi vérünk." Ez a vér? Ez itt?
- Ezzel meg mit akarsz? - Jerry, te mit gondolsz?
Hálás lennék, ha ehetnénk, Russ.
Az előbb fél órát értekeztél az árnyékállamról.
A saját családodról nincs véleményed?
- Nem tartozik rám. - Kösz, apa.
És közlöm, hogy több ezer gyerek
bármiféle család nélkül tölti a hálaadást.
Most szinte irigylem őket.
De tudom, hogy szerettek.
Tudom, hogy van hova mennem pulykát enni és hálát adni.
De sok gyereknek nincs.
És nem tehetnek róla! És nem selejtek!
Felejtsétek el, amit mondtam! Belevágunk!
- Ha egyetértesz, szívem. - Jí-há, bébi!
Jí-há! Örökbe fogadunk egy egész szakajtónyi gyereket!
És hálát adok azért, hogy az, akinek nem tetszik, kurvára bekaphatja!
- Ámen. - Ámen.
Hát, ennek a hálaadásnak is lőttek.
Őrült nő.
Szia, kicsim! Itt vagyunk!
Gyertek be, nézzetek körül!
Ő Gombóc.
Van karácsonyfa?
Vagyis ide jön a Télapó?
Igen, minden évben.
- Szóval maguk gazdagok. - Hogy? Gazdagok? Nem vagyunk gazdagok.
De nem panaszkodhatunk.
- Aha. - Mikor megvettük a házat, egy rom volt.
Ez a munkánk. Házakat renoválunk. És Ellie rendezte be az egészet.
De mindent a bolhapiacon vettem,
egyáltalán nem volt drága.
- Jaj, az kristály! Bocs, jesszusom! - Bocsánat, bocsánat!
Ne haragudj!
Nem kellett volna elöl hagynom.
Megnézitek a szobátokat? Gyertek! Nézzük meg a szobátokat!
- Idess! Egy ágy és egy nyuszi! - Hogy tetszik?
Imádom a nyuszit, mert van szoknyája.
- Ezek kinek a játékai? - A tiétek.
Igen.
Lego!
Belerakhatom a macikat?
- Persze. - Bele hát.
- Hú, jó sok macid van! - Csak bírósági macik.
Mindig kapnak egyet, ha a családjogi bíróságra megyünk.
- Segítenél? - Persze.
Idenézz, Lita!
Lizzy, megmutassam a szobádat?
- Aha. - Itt van.
Sajnálom, hogy ezekben a szörnyű zsákokban kell hordozni a holmitokat.
- Ha tudtuk volna... - Nem gáz.
Érdekes tény: így lehet kiszúrni a lelences kölköket.
Akinek az egész élete egy kukazsákban van.
Intézetis vicc.
Hát, érezd magad otthon!
Aha, ez a te szobád. Azt csinálsz vele, amit akarsz.
Rakjunk ki képeket, vagy fessük ki?
Aha! Ezzel foglalkozunk. Húsz perc alatt megcsináljuk.
Elmegyünk a boltba, bármilyen színt választhatsz.
- Na? - Bármilyet.
- Válassz egy színt! - Melyiket szereted?
- Bármilyen színt. - Bármit.
- Válaszd ki, és megcsináljuk! - Jól állna a zöld.
Aha!
Hogy tetszik?
Hú, hát ez a legsötétebb a fekete árnyalatok közül.
- Ezt választotta. - Mély üstfekete?
Tetszik. Nagyon... ütős.
- Nekikezdek a vacsorának. - Jó.
- Nem jön be neki. - De, szerintem odavan érte.
Jobban ismeri, mint én.
- Szia. - Na, kész van?
Igen. És... imádja.
Szuper. Örülök, hogy imádja a fekete szobáját.
Reggel beíratom Juant és Litát a Hardingba,
te meg vidd el Lizzyt a gimibe!
Láttad a cipőjüket? El kéne menni a plázába holnap.
Gyerekek, vacsora!
Mi van? A te szádból őrülten hangzik.
- Van gyerekünk? - Van. Három is.
Őrület! El se hiszem!
Nem tudtad? Mert tényleg itt vannak.
Bakker!
Igen, itt vannak.
Szeretlek.
- Mi van? - Még egyszer!
Jó ég!
- Ez jó volt? - Még egyszer!
Ez hosszú lesz és fura!
- Na? - Na?
- Na jó, gyere, vigyori! Ülj le! - Kicserélem a tányérokat.
Szuper. Van minden. Hamburger és tészta és...
Ehetünk csipszet?
Akkor menjünk fürdeni!
Na gyertek! Ki megy először?
Hé!
Az nem fürdőjáték!
- Ez nem kell! - Ez nem ide való!
- Jaj, ne! Ez most... - Mi az?
Legközelebb hozok egy szennyestartót.
Szívem, legközelebb...
- Mi kell? - Idess!
Rakd a kagylóra, légy szíves!
Lehúztad, kicsim?
- Jó éjt, kicsim! - Jó éjt!
Jó éjt!
- Nem kéne megpuszilni őket? - Nem tudom.
- Kérdezd meg! Vagy inkább várjunk? - Megkérdezzem?
- Megkérdezem. - Kicsit túlagyaljátok a dolgot!
- Bocsi! - Bocsi.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Lizzynek ne adjunk puszit?
- Kösz, megvagyok! Jó éjt! - Akkor jó éjt!
Oké. Jó éjt!
Mi igyekszünk foglalkozni vele, de...
NEVELŐSZÜLŐI TÁMOGATÓ CSOPORT 14.00
Mindegy, mit csinálunk, Jake csak a szobájában akar lenni.
Telefonál, káromkodik, a szájára veszi az Úr nevét.
És hajnalig bömbölteti a szókimondó tartalmú zenét.
És megint verekedett.
Hála az égnek, nem okozott nagyobb sérülést a másik óvodásnak.
Az még talán nem baj, hogy egy ötévesnek mobilja van,
de sok telefonszám van benne?
El akartuk venni, de a vér szerinti anyjától kapta,
és ha hozzányúlunk, akkor...
Elnézést! Teljesen igaza van.
Nem kell neki mobil.
- Megpróbáljuk újra. - Mindenképpen.
Oké. Pete és Ellie három gyereket fogadott be tíz nappal ezelőtt.
- Az egyikük egy kamasz. - Igen. Egész jól megy.
A gyerekeink ráébresztettek arra, milyen unalmas életet éltünk ezelőtt.
Igazából nem unalmas, csak volt egy megszokott rutin.
Dolgozunk, konditerembe megyünk, vacsora, iszunk valamit, filmet nézünk.
- Tudják. - Hát, mi nem.
Azt akarja mondani,
hogy kellett valami új kihívás, ami megtöri az egyhangúságot.
Nem csak azt fogják megtörni.
Tudom, hogy mindenki komoly gondokkal küszködik,
de ezek a gyerekek nagyon jók. Szerencsénk van.
- Szerencséjük van. - Ja, megütötték a főnyereményt.
Ugyan!
Ez miért vicces?
Szerintem tudják, hogy ez még egy kicsit a mézes hetek időszaka.
Ez nekünk is eszünkbe jutott. De nem időszaknak tűnik.
Persze nem tökéletes.
Lita a csipszen kívül semmit nem hajlandó megenni.
Igen, de már kitaláltunk valamit erre. Nem mondom, hogy tökéletes szülők vagyunk.
Biztos?
És némi irigységet vélek itt felfedezni.
Ez nem szép dolog.
Na, mi van itt?
Karácsony!
Egy varrógép! Mit szólsz hozzá?
Nem? Nem tetszik neki? De miért?
- Egy robot! - Lita, nézd, mekkora doboz!
Haver, jár és beszél!
- Jó lesz sisaknak! - És az ajándékokkal mi lesz?
Én megőrülnék egy robotért. Én fogok játszani vele.
És ez lehetne az űrhajó.
- Bemászhatok? - Persze.
Hú, odavagytok a dobozokért, mi?
Nem akar senki az óriási babaházzal játszani,
amit három órámba telt összeszerelni?
Nagy dobozban volt?
Igen. Egy 200 dolláros dobozban.
Gyerünk!
Menjünk el a dobozért!
- A karácsony a dobozokról szól. - Igen.
Juhé!
Lizzy, neked is van itt valami. Boldog karácsonyt!
- Egy kicsi. - Igen.
Köszi. Boldog karácsonyt!
De...
Nem kellett volna ennyi mindent venni nekünk.
Tudom, de ezt akartuk.
Belelkesedtünk. Túlzásba estünk?
Nem, dehogy!
Bocsánat! Örülök. Tényleg. És...
Jó, hogy Lita és Juan olyan ajándékokat kap,
ami nem vadidegen emberek adománya.
Figyelj, ha bármiről beszélni szeretnél...
Tudom, karácsony van, és biztos vannak emlékeid, meg ilyesmi.
Jaj, nem. Csak...
Megvagyok. Csak...
Az a helyzet, hogy még nem ittam meg a reggeli kávémat.
Úgyhogy csinálok egyet.
- Hozzak egyet? - Persze!
Oké.
És hálát adunk az Úrnak első közös karácsonyunkért.
És köszönjük a finom ételeket,
és hogy...
ilyen sok szuper kartondobozzal áldott meg minket.
- Ámen. - Ámen.
Oké, lássatok hozzá!
Hol a csipszem?
Ma nem eszünk csipszet, bogaram. Bocsi.
- De én csipszet akarok! - Lita!
Lizzy. Sokat fáradoztunk a mai vacsorával, mindenféle finomság van itt, amit ehetsz.
- Nem! - Hé!
- Lita! - Kérlek!
Lizzy, légy szíves! Ne, jó? Én elintézem.
Miért velem kiabál? Csak segíteni akarok!
Nem kiabálok! Bocs. De. Kiabáltam.
De... figyelj!
Lita, ne azt csináld, amit Lizzy mondott!
Mit mondtál? Cuatro? "Menj a szobádba"?
Nem, a cuatro az "liter". Például tej.
Azt mondta: "Csipszet nem kapsz, de megiszod a tejet."
Mindegy. Elintézzük. Semmi gond.
Oké. Jó.
Na! Kóstoljuk meg ezt a fasírtot, oké?
- Nem! Csipszet akarok! - Azt nem kapsz!
Nem tűnik túl együttműködőnek, szívem.
- Ez nem kell! - Na!
Nem adsz neki inkább csipszet?
Nem, nincs csipsz! Megeszi azt...
Lita, ülj vissza!
Jaj, bocsánat!
Semmi baj! Ne sírj! Nyugodj meg!
- Vigyázz, ott az üveg! - Lábat fel!
Nem akartam, bocsánat!
Azt add ide!
- Semmi baj, ne sírj! - Csipszet akarok!
Maradj ott, Juan!
A krumpli nagyon jó. Tényleg.
- Jaj, ne! - Jézusom! Jól vagy?
Úristen!
Lita, bújj le!
- Mit csinálsz? - Próbálom eloltani!
- Ketchuppal? - Oltsd el!
- Jól van. - Lita?
Várj, mi ez a hang?
Miért morog?
Erről nem volt szó a tanfolyamon. Nem tudok mit lépni.
Kés van nála.
- Csak Spongyabobos. - Az is kés.
Tedd le a kést, kicsim!
Figyu, dobd el a fegyvert, oké?
Lerendezzem, vagy még mindig intézik?
Hagynád neki, hogy közbelépjen, légyszi?
Jó, Oké. Jó!
Lita...
Gracias.
Ellie, meg kell tanulnod spanyolul.
Miért üvegpohárban ad tejet a gyereknek?
Sajnálom. Nem is...
Miért csinálta ezt? Utálom!
Nem tartott sokáig. Máris utálnak minket.
Pontosabban azt mondta, hogy téged utál.
Jól van!
- Ez a Barbie az enyém! - Nem!
Ez nem is igazi Barbie.
Van egy igazi Barbie-d otthon, amit a Télapótól kaptál!
De az a Barbie kövér! Nekem sovány kell!
Nem kövér. Pozitív testképű.
Ha visszaviszed a babát, kapsz egy hatalmas fagyikelyhet!
Jutalmazod ez a viselkedést?
- Mit csinálsz? - Tiéd a pálya.
- Juan, gyere ki onnan, légy szíves! - Ne verjen meg! Bocsánat!
Nem verem, oké? Sose vertem meg! Sose ütnék meg egy gyereket!
A Barbie-t akarom!
Hagyd abba, vagy nem kapsz ebédet, se vacsorát!
Nem éheztetjük őket, oké? Ura vagyok a helyzetnek.
Aha, Lizzy, te pozitív testképű kurva!
Na, elég volt! Add ide!
- Add ide, hallod? - Na!
Aha, tényleg ura a helyzetnek!
- Húzza le! Gyorsan! - Nem!
Nem! Nem vesszük meg, és kész!
- Nem videózza valaki? - Pete, hol vagy?
- Hol van Pete? - Elég!
De jó! Ott vagy kint? Kösz szépen!
Szívem, idehoztam a kocsit, hogy ne kelljen sokat gyalogolni.
- Itt álltunk elöl. - Itt még közelebb van.
- Pete, nézd, milyen szép az új babám! - Hú!
- Engedtél neki, mi? - Nem, képzeld!
Én vettem meg neki. Csak négy dolcsi volt.
Mehetnénk végre, te gyáva?
Bakker! Itt vannak!
Hé, Jan, Jerry! Megjöttek!
Hú! A gyerek meghúzott egy Porschét.
- Mit csinálsz? - Bocsánat!
Jól van, csak ne sírj, oké?
Ott kell hagynia egy betétlapot.
Semmi baj! Csak segíts kipakolni hátulról!
Ellie össze van aszalódva. Rosszul néz ki.
Itt a pizza!
Juan, hé, mit csinálsz?
Jaj, bocsánat! Jézusom!
- Nagyon meleg. - Hé, tedd le!
Tedd le a pizzát! Nem viheted így!
Szia, apa!
Te vagy Lizzy, ugye?
Igen, Lizzy vagyok.
Ez meg Lita és Juan.
Helló, Lita!
Helló, Juan!
Én "Hu-en" mama vagyok, ő pedig "Hu-erry" tata.
Anya, nem tudnál normálisan beszélni?
Tetszik, ahogy a "H"-kat mondja.
- Légyszi! - Olyan elegáns!
- Tessék, tesó. - Kösz, haver.
Nem térek magamhoz. Tök normálisan néznek ki.
Mit hittél, milyenek lesznek? Kis kalózok?
Nem tudom. De nagyon arik.
Milyen az új suli?
Jó. Olyan... izé, suli.
- Aha. - Király.
És mi a helyzet a fiúkkal? Senki érdekes?
Ne, hé, hagyd békén!
Erről nem szeret beszélni.
Ne faggassátok!
Mi van? Nem szeretsz.
- Igazából van egy srác. Jacob. - Hú! Tényleg?
Hú, de helyes neve van! Jacob. Tetszik. Mint a Jake.
Nem, szívem, "Huékob", ugye? "Huékob."
Nem, csak... Jacob.
Jacob.
Aha, de nem helyes.
Inkább olyan művészes, öreg lélek típus.
- Szuper! - Igen.
Tudod, én se buktam a helyesekre.
Á, túl vannak értékelve.
Aha, én se. Igazából sose volt dögös pasim. Soha.
Fogd be!
Olyan vagy, mint egy majom
És olyan a szagod
Éljen!
Lizzy, eltennéd a mobilt az asztalnál, légyszi?
Ahogy megbeszéltük?
- Lizzy, légy szíves! - Add oda neki!
Hé, figyu! Eksön van!
Lizzy, a telefont! Hallod?
Ez az igazi anyja? Aha, ez durva húzás.
Ha elolvasták volna a nevelőszülői szabályzatot,
tudnák, hogy nem vehetik el a személyes tulajdonomat, úgyhogy...
Már megint a nézés. Megyek, hozok ketchupot.
Pete, azt mondtad, legközelebb rászólsz, ha megint görénykedik.
Sose mondtam, hogy "görénykedik". Ő mondta így, nem én.
Mindig én vagyok a gonosz, mert te sose vagy ott.
Nem kérek elnézést, hogy dolgozom. Valakinek foglalkoznia kell
a romhalmazzal, amit vettél, mielőtt a gatyánk is rámegy!
Én vettem? Neked is tetszett! De most nem erről van szó.
Hanem arról, hogy ha ott vagy, a gyilkosságot is elnézed nekik.
Tegnap rászóltam Lizzyre, mikor nem pakolt el vacsora után!
Tökéletes szülő, mi?
Ez vicces, Kit?
Szerintem mind élvezzük egy kicsit, Pete.
Oké.
- Bocsánat. Elnézést! - Semmi gond.
Nem tudom megunni, mikor a fehérek veszekszenek.
Én se.
De inkább higgadjanak le,
és mondják el, vádaskodás nélkül, hogy mik a fő problémák!
Hát, Lita állandóan...
Nem akarok!
És Juan egyszerűen nem gondolkozik.
- Húzza le az ablakot! - És ha bármit is szólok emiatt...
Bocsánat! Nem tehetek róla!
- Lizzynek az a kedvenc szórakozása... - Hagyjon már békén!
Kösz, hogy elkéstem.
Hülye picsa.
És Isten ments, hogy nevelni próbáljuk a kicsiket!
Nem, az az ő felségterülete.
Ne feledjék, Lizzy tízéves volt,
az anyja akár hetekre is eltűnt,
így neki kellett gondoskodnia Juanról és Litáról, teljesen egyedül.
Igen, nem fog csak úgy félreállni, és hagyni, hogy átvegyék tőle.
Akkor hagyjuk, hogy ő nevelje őket?
Nem figyelnek?
Tizenöt éves! Nem való szülőnek.
Hiszen még gyerek!
Maguknak kell átvenniük a szülők szerepét!
- De most mondta, hogy nem fogja hagyni. - Nem hát!
Karen, maga egy angyal, rengeteget segít,
de ettől hülyét kapok!
Pete, addig semmit sem érnek el nála, amíg össze nem tartanak Ellie-vel.
- Ugye? - Így van.
És ha megint ellenségesen viselkedne,
alkalmazzák a három M-et!
Jó? Első: megnyugtatás.
"Lizzy, vegyél egy nagy levegőt, és számolj el tízig!"
Második: megértés.
"Tudom, hogy ki vagy borulva.
Ez nagyon rossz érzés."
- Ez jó. - Harmadik: magyarázat.
"Lizzy, az nem baj, ha dühös vagy.
De az baj, ha azzal fenyegetőzöl, hogy elvágod a torkunkat,
éjszaka, álmunkban."
Mi?
Elnézést! Nem jól...
Azok mi voltunk. Mi meséltük.
- Igen. - Legutóbb.
De a kissrác nem váltotta be a fenyegetését.
- Még! - Még.
Elnézést! Nem kéne nevetnünk.
Igazából fontos, hogy legyen humorérzékünk az ilyen dolgokkal kapcsolatban.
Igen. Muszáj nevetni, különben nem fogják kibírni.
Így van.
Ha már itt tartunk, October következik,
akinek még mindig nem találtunk gyermeket.
Akkor van jó hír is.
Kac-kac kukac!
Együtt eldöntjük, ki melyik házimunkát szeretné csinálni,
aztán minden héten cserélünk.
- Etethetem én Gombócot? - Igen!
- Én akarom etetni! - Majd a jövő héten.
Pete, remélem, nem gondolja komolyan.
Nem csak ő, hanem mi. És de. Nagyon komolyan gondoljuk.
Aha, a lábukat ne mossuk meg?
- Lizzy! - Ez baromság!
Lizzy! Hé! Várj csak!
Lizzy! Inkább...
Próbáljunk ki valami mást! Álljunk meg,
higgadjunk le! Vegyünk pár nagy levegőt!
Légyszi!
Rajta!
Ez az! Jól van!
És vágjuk, hogy kiakaszt a tábla.
Hát igen. Ki vagyok akadva.
Ez az! És nincs ezzel semmi gond! Mind ki vagyunk akadva.
Akkor találjuk ki, hogy legközelebb hogyan fejezhetnénk ki magunkat jobban!
Oké. Jó. Hát...
Nem tudom. Esetleg legközelebb...
alkalmazzák a három M-et nálam!
Okádni tudnék, mert kifordul ettől a belem!
Tudtam, hogy nála nem jön be.
De jó! Itthon vagytok!
Hahó!
Anya, mondtam, hogy hívj vagy üzenj!
Azt mondtad, várjak pár hetet, míg összeszoktok.
Hát, eltelt a pár hét, és meg akarom ismerni az új unokáimat.
Te vagy Lizzy, ugye? Gyere ide!
- Ne, nem szereti, ha... - Gyere!
Én Sandy nagyanyád vagyok.
És ha bárki is szarakodik veled, velem gyűlik meg a baja.
Egy család vagyunk, rám mindig számíthatsz, érted?
Anya, csak finoman! Légyszi!
Te jó ég! Nézzenek oda!
Juan, Lita, ő Sandy. Pete anyukája.
- Helló! - Helló!
Mindjárt megzabállak titeket!
És hogy van az én fiacskám?
- Szia, kedvesem! - Szia.
Anya, adnál nekünk pár percet?
Pont egy családi megbeszélés közepén vagyunk.
Akkor jó, mert én is családtag vagyok.
Sandy mamának bejelentenivalója van.
Az egész családnak vettem jegyet a Six Flagsbe!
- Éljen! - Éljen!
Az mi?
"Az mi?"
Nagyon kedves tőled, anya,
de eléggé felborult az életünk mostanában,
és ez így nem normális.
Tudod, mi nem normális? Az, hogy a gyerekeid nem tudják, mi az a Six Flags.
A te gyerekeid.
Anya, nem jó az időzítés, úgyhogy most nem megyünk.
Nem megyünk, ugye? Egyetértünk a következetesség dologban?
Aha.
Szívem? Ugye, El?
- Nem visszakoztam. - De igen!
Lizzy rád nézett, és kész.
Jó, lehet, hogy egyszer én akartam a jó fej szülő lenni,
nem mindig a gonosz.
Én próbáltam az lenni, de nem hagytad.
Jó, bocsánat, tényleg. De nézd, milyen jól érzi magát mindenki!
Lizzy is konkrétan mosolyog. Őrület.
Hé! Na, jó volt?
Nem kell felülnöd a dedós játékokra.
Imádom a hullámvasutat. Nem akarsz...
Hali, Lizzy!
- Hali, mizu? - Helló!
- Hiányoztál, csajszi! - Ti is nekem!
Hali, mi a helyzet?
Kylie, Savanna, ők az én...
nevelőim.
- Aha! - Azok vagyunk!
Akkor mi megyünk is, oksa?
Épp a vízicsúszdához indultunk.
Hadd menjen a barátnőivel!
Nem akarnak ilyen vén trottyokkal unatkozni, mint ti.
Ők a nagy cuccokra mennének, meg lecsekkolni a dögös srácokat.
Itt egy százas. Vegyetek pár szuvenírt, meg gyorskaját magatoknak!
Köszi, Sandy mama! Köszi!
Királyság!
Oké, találkozunk a kapunál...
Hánykor megyünk vissza magukhoz?
Indulás vissza hozzánk, ahol mindannyian lakunk, hétkor!
Oké, majd jövök! Csá!
- Anya, mit csinálsz? Nem... - Jaj, ne!
A kis Juanny a kukába rókázik!
Jól vagy, tökmag?
Elcsapta a gyomrod a sok vattacukor?
Tudom, hogy megkapja az üzeneteket. Látom a pontokat.
Lehet, hogy lelépett, vagy történt vele valami.
Nem. Csak úgy kezel minket, mint a többi nevelőszülőt.
Oké, sziasztok!
Kösz, hogy elhoztál, imádlak!
Én vagyok a gonosz, figyelj!
Csá!
Csaó!
Hé! Hol a fenében voltál?
Elmentünk moziba, és kicsit tovább tartott. Nem nagy ügy.
Tényleg? És nem volt öt másodperced ideszólni,
hogy nem vérbe fagyva fekszel valahol? Na, mi jár ezért?
- Szobafogság! - Szobafogság?
Aha! Büntiben vagy, mert megbüntettelek!
Nem voltál büntiben, sehol se voltál,
aztán azt mondtam, amit az előbb mondtam, és most büntiben vagy!
- Egy órát vártunk rád! - Igen! Én vagyok a gonosz! Nyugi!
- Ő a gonosz. - Nem mész sehova!
- És kész! - Kész!
- Nem vagyok kíváncsi rá! - Ha nem tudná,
kilencévesen egy drogtanyán laktam,
úgyhogy szerintem a pláza elég biztonságos környezetnek mondható!
A-a! Nem!
Minket nem hat meg a sanyarú múltas dumád.
Nyakig ülsz benne, kisasszony!
- Ó, Sandy mama, elfelejtettem. - Mit?
Hoztam magának...
Jaj, édes Istenem!
Nézzetek ide! Mindig ebben leszek, le se veszem!
Keblemre!
Erről eszembe jutott, mikor Pete
meg a kis retardált haverjai elloptak egy pizzás furgont.
- Ügyes. Nagyon ügyes. - Atyám!
Egész éjjel itt akartok álldogálni,
vagy megpróbáljuk emberi időben ágyba dugni a kölköket?
Mondtam, hogy nem vagyunk elég különlegesek ehhez.
- Jól elvoltunk. - Azt mondtad, unalmas az életünk.
Jó dolgunkban nem értékeltük a megszokást.
Pedig jó volt és nyugis. Hiányzik a rutin.
De te anya akartál lenni.
Kinek az ötlete volt, hogy menjünk oda a tinikhez?
Befogadhattunk volna egy ovist, akinek se véleménye, se tangája!
- Mi? - Miattad kerültünk nehezített pályára!
Figyelj, ne kezdjünk egymásra mutogatni!
Ha szép nyugodtan összedugjuk a fejünket,
kitaláljuk, hogyan szabaduljunk meg a kis mocskoktól!
- Ez az! - Ugye?
- Pont ezen gondolkoztam én is. - Helló!
- Utálom őket. - Én is. Borzalmasak.
Annyira hálátlanok! Pedig mindent megteszünk értük.
- De le se szarják! - Ugye?
De tudod, mit?
Még nem fogadtuk örökbe őket.
Nem. Még nem.
Mondhatjuk, hogy...
ennyi volt.
Mondjuk, a világ legszemetebb embereinek fognak tartani minket, de...
Igen. Pedig most mindenki szentként néz ránk.
Igen. Ezt a részét imádom.
Tényleg. Ez az egyetlen jó benne.
Csak egy ötlet.
Mondhatnánk azt, hogy előkerült egy rokon.
A bíróság elvette őket. Nem tehettünk semmit.
Nem? Sírunk, eljátsszuk az összetört szülőket.
Ez jó. Nagyon jó.
És visszakapjuk a tiszta házunkat, meg a randinapokat.
És mindenki sajnálni fog minket.
- Igen! - Ugye?
Még ajándékot is vesznek.
Úgyse tesszük meg.
Nem.
Szép gondolat, de...
- Már nincs kiút, ugye? - Nincs.
Bele kell törődnünk, hogy elkövettünk egy szörnyű hibát
és az életünk innentől szar lesz.
Aludj jól!
Na! Mind a két oldalára megy egy szög.
- Oké. - Mind a két végén, jó?
- "Nézni." - Igen, nagyon jó.
Jól van, olvasd tovább! Mondd a szavakat!
Mit csinálsz? Be akarsz menni? Köszönni akarsz Lizzynek?
Kár volt emlegetni.
Ők mit keresnek itt?
Nem mondták, hogy nem hívhatok át senkit.
Mindenki tudja, hogy az nem hívhat át senkit, aki büntetésben van!
És te is tudod,
mivel nyilván az ablakon másztak be.
És hányinger, ahogy kinéz ez a szoba!
- Hú, ez egy kurva náci! - Mit mondtál?
Hát, úgy rinyál, mint egy náci kurva.
Na, takarodj! Kifelé!
Tűnés! Mind a kettő! Mozgás!
Nem, maga menjen innen!
Nem, én itt maradok a fekete szobádban, ti meg szépen elhúzzátok a csíkot!
Nem, az ablakon át, Pussy Riot! Ahol bejöttetek!
- Mozgás! Kifelé! - A rohadt életbe!
Tűnés! Kifelé!
- Maga teljesen őrült! - Te kergetsz az őrületbe!
Úristen, mit művel?
- Úgy viselkedsz, mint egy pszichopata! - Indíts már!
- Mi folyik itt? - Lizzy, azt mondtam, büntetésben vagy!
- Hova mész? - Felhívom az ügyintézőt!
Az jó lesz!
Hadd jöjjön a gyámügy, a kistesóid szedhetik a bírósági macikat,
meg a szemeteszsákot az éjszaka közepén, és mehettek vissza Muskie-ékhoz!
- Ott nagyon jó lesz nekik! - Jobb, mint magánál.
Nem! Nem jobb, mint nálam!
Én veled nem... Beszélnél vele te, Pete?
- Hé, Lizzy, nem lehet... - Mi jó emberek vagyunk!
Rendes otthont akarunk teremteni nektek. Miért olyan nagy baj ez?
Maga is csak egy olyan fehér néni, aki azért fogad örökbe szegény árvákat,
hogy jobban érezze magát!
Pete, mondd el neki, milyen származású vagyok! Rajta!
Hát, a felmenői...
Nyolcadvér komancs vagyok, tudod? Nem vagyok olyan fehér!
És szerinted most jól érzem magam?
Oké, akkor mondja meg! Kérem!
Honnan jött a hirtelen késztetés, hogy gyerekeket fogadjanak be?
Onnan, hogy... mert én... vagyis...
- "Pete, légy szíves!" Pontosan. - Nem, én...
Hé, nem mész sehova!
Állj meg! Nem viccelek! Ne nyisd ki az ajtót!
Hé! Nem szállsz be abba a kocsiba, hallod?
Ne merd becsukni az ajtót!
Jól van. Most menjünk be, és beszéljük meg, jó?
Juan, teszed le rögtön!
Mutasd, hadd nézzem!
Mit csinál? Húzza ki!
Nem, jobb, ha benne marad, míg a kórházba érünk!
Semmi baj, kishaver, itt vagyunk!
Itt vagyunk, semmi baj!
Ne mozogj! Be kell kötnöm.
Ne félj, seperc alatt ott leszünk, oké?
- Jaj, kicsim, Juan rendbe fog jönni. - Gyere!
Mondd a lányoknak, hogy kell a kocsi! Nyomás!
Szálljatok ki! Mozgás! Gyerünk már!
- Foglak, nyugi! - Szállj be!
Foglak!
Öveket becsatolni! Mindenki!
Ügyes fiú vagy, hallod? Nézz rám!
Jó fiú vagy, tudod?
Nagyon ügyes vagy! Itt vagyunk.
Hahó! Segítene, kérem?
- Mi történt? - Szög ment a lábába.
- Nem akartam kihúzni. - Erre!
Okosan tette. Fektesse a hordágyra!
Szia, öcsi!
Semmi baj, itt vagyunk.
Ön az anyja?
- Igen. A nevelőanyja. - Jó.
Erre, apuka! Szia, öcskös, hogy hívnak?
Juan, ezt most kitisztítjuk, kapsz egy kis érzéstelenítőt,
aztán kiszedjük a szöget.
Fogd meg a kezem, csak egy pici szúrás lesz, jó? Nézz rám!
- Fogd meg a kezem! - Egy picit csípni fog.
Ne!
- Mindjárt kész! - Kész.
Kész! Meg is van! Kész.
Vigyük ki Litát az előtérbe!
Kiviszed, vagy itt maradsz Juannal?
Tessék.
Semmi baj.
- Gyere! - Hé, itt vagyok!
Rendbe jön.
Ügyes vagy!
Nagyon ügyes vagy, öcsi.
Szóval gipsz se kell neki, meg semmi?
- Csak összevarrták? - Igen.
- Ez jó hír. - Az.
És hogy történt?
Az én hibám. Eljöttem,
és ott hagytam a szögbelövőt. Juan csak felvette.
Nem! Nem ők a hibásak. Hanem én.
El akartam menni, pedig nem lett volna szabad,
elvontam a figyelmüket, aztán ráüvöltöttem Juanra,
ő meg a lábára ejtette azt az izét.
Ne viccelj, szívem! Nem lett volna szabad ott hagynom a szögbelövőt.
Fogja be! Az ilyesmiért szokták áthelyezni a kölköket, tudja?
Ne már, ők nem csináltak semmit!
Miattam volt, én vagyok a hunyó!
Jól van. Gyere oda velem, jó?
Elnézést!
És... megbeszéljük, hogy mi történt.
A mindenit!
Figyelj... senkit se helyeznek át sehova.
Szia. Mi a baj?
Nem tudom. Csak felkeltem reggel, és...
Francba!
Azt hiszem, tudok segíteni.
Van egy...
Van egy ilyen szuper hajkibontóm. Akarod, hogy...
Persze, oké, akár.
Jó. Tessék.
Ülj le, én meg... Igen.
Oké.
- Hú, ez hogy sikerült? - Nem tudom.
Aha.
Szólj, ha nagyon húzom!
Na. Jól van.
- Jobb? - Hú, aha! Köszönöm.
Várj, lesimítom!
Köszönöm.
Nincs mit. Eltűnt.
- Mindened megvan? - Meg.
- Köszi az ebédet! - Nincs mit.
Az az a Jacob?
Amelyik felvette a szemetet?
- Ne akadjon ki miatta! - Dehogy! Miért akadnék ki?
Tényleg olyan művész típus, ahogy mondtad.
- Gondolja? - Naná!
- Nézd azt az arcot! - Aha.
Lelkiismeretes. Felszedi a szemetet.
Igen, az. Aha.
Akkor szép napot!
- Köszi! Viszont. - Jól van.
Oké, vigyázz a lábadra, Juan! Szia, Lita!
Láttátok ezt?
Már határozottan nem utál annyira, ugye?
Lehet.
- Szia, Lizzy! - Szia, Charlie!
Szia, Jacob!
Mizu, kicsi lány?
Semmi. Hogy vagy?
Jól. Utánatok takarítok.
Inkább menj be, mielőtt bajba kerülök miattad!
Oké.
- Írjál! - Oké.
- Szia, édes! - Szia.
- Szia. Hogy állnak? - Jól.
És ezt kapd ki: korábban ideértem, és Lizzy meglátott,
és idejött és elkezdett dumálni.
- Veled? - Aha!
Nem az a csajos dumcsi volt, de nem is a szokásos "nem szólok hozzád".
A Jacob fiúról mesélt,
hogy nem sokat beszél, így nem tudja, hogy tetszik-e neki.
Én meg azon kapom magam, hogy full anyamódozatban tanácsot adok neki.
"Hát, a hallgatag típusokra néha neked kell rámozdulnod."
Várj! Azt mondtad, "rámozdulni"? Hogy mozduljon rá egy fiúra?
Ez a srác ártalmatlan, bébi. Hidd el!
Örülök, hogy tetszik neki. Totál azt hittem, a rosszfiúkra bukik.
- Mi a baj? - Juan szétszedte Burgonyacsipszet!
Nyugi, majd én megcsinálom, jó? Tessék. Látod?
Köszi, apu!
Hallottad ezt? Megvan az első "apum"!
Hát ez...
Mocsok!
Nem ér! Nekem is kell! Várj, kicsim!
- Lita, én ne segítsek valamit? - Ne!
Ne? Hozzám beszélsz?
- Én ki vagyok? - Ellie.
Juan! Gyere csak ide!
Gyere, fiam!
Hogy van a lábad? Jól vagy? Nem baj, ha fiamnak szólítalak?
Nem hát.
- Lizzy hol van? - Ott. Látod?
Ja, tényleg!
HA ESETLEG KELLENE.
Csak kijön, kipakol mindent,
de nincs egy másodperce,
hogy becsukja a hülye ajtót, vagy a mosogatóba tegyen bármit.
Mi történt?
Reggel a vécében találtam meg a hajkefémet.
- Mi? - Mondtam, hogy nem én voltam!
Dehogynem! Ott hagytam neked a fürdőszobában!
Juan és Lita meg még alszik!
Én már nem, Kiabálós kisasszony!
Ne haragudj, kicsim!
Azt hittem, végre alakul a kapcsolatunk.
Ott hagytam neki egy aranyos cetlivel, még szívecskéket is rajzoltam rá.
- Jézusom! - Nem én voltam!
- Ejha! - Ez meg mi?
Mi van rajtad? Sztriptízbárba készülsz?
Bocs, hogy nem úgy öltözöm, mint egy sznob banya.
Na, nem beszélhetsz így a feleségemmel!
Ez Ann Taylor! LOFT!
Na figyelj, vegyél fel valami ruhát, jó sokat,
aztán irány az én kocsim! Ma én viszlek el.
Jézus Mária! Az agyamra mennek!
- Öltözz át! - Miért kell így felkapni a vizet emiatt?
- Hé! - Úgy öltözöm, mint egy banya?
Nem. Kísérd ki a kocsimhoz!
- Szia, apu! - Szia, kicsim!
Jóságos ég!
Mi volt ez? Jaj!
Áú!
Jól vagy?
Kár érte.
Minek jöttünk ide?
Gyere!
El fogok késni a suliból.
Gyere!
Aha. Szóval fizikai munkával akar megbüntetni.
- Többet dolgoztam, mint azt el tudná... - Ja, tudom, kőkemény csaj vagy.
Ez nem büntetés.
Helló! Stewart vagyok. Biztos te...
Te... mizu?
Stewart, többet ne szólj hozzá, oké?
- Sőt, tudod, mit? Menj ebédelni! - Negyed kilenc van.
Oké. Ebédszünet.
Gyere!
- Ezt vedd fel! - Minek?
Csak vedd fel!
Tudom, hogy haragszol.
Ránk, az egész világra.
Talán egy kicsit magadra is.
Nem tudom, mert nem mondasz semmit.
Az igazat megvallva, ha pipa vagyok, én se szeretek beszélni róla.
De tudod, mi az, amit szeretek?
Törni-zúzni.
Komoly?
Bármit, ami itt van.
- Ess neki! - Oké.
- Na? Milyen érzés? - Jó!
- Jó érzés, mi? Mondtam én. - Aha.
Ácsi, ácsi!
Ne pocsékold el! Tegyél nekem egy szívességet!
Gondolj valamire, ami baromira feldühít!
- Megvan? - Megvan.
- Biztos? - Megvan.
Lássuk! Üsd szét ezt a szart!
Ez az!
- Na tessék! Ez bejön? - Aha, be.
Oké, rajta!
Ez az!
Ez az, jó!
Dupla!
Tetszik?
Ez király volt.
Akkor ma nincs suli?
Pete elvitt a házba, amin dolgoznak.
Bontottunk egy kicsit.
Tök jó.
Hahó! Mi lesz?
Amúgy a hajkefe...
Régen mindig anya fésülte a hajamat,
és... nem tudom, bocsánat.
Semmi baj. Ne haragudj!
- De nincs miért bocsánatot kérnie. - De, nagyon sajnálom.
Jól van.
Megyek tusolni.
A hajkefe a vécében van, ha kell.
Jó poén.
Köszönöm.
Derékból fordulj el így, jó?
Ez az!
Juan megvert!
Jaj, ne! Jézusom!
Hé, hármas, anyád hol van?
- Semmi bajom. - Jól van.
Nem vertem meg!
- Juan, hova tetted a telefonomat? - Nem én vettem el! Nem igaz!
FINGZÓNA
Elsőre!
- Tres. - Tres.
Na tessék!
Apa!
Tessék, Juan.
Jesszus!
Köpd ki!
- Tessék, víz! - Nem, jég kell!
- Víz, tessék! - Jesszus!
Mi az?
Mi a baj?
Na!
Semmi baj, kicsim. Rosszat álmodtál?
- Igen. - Igen?
Semmi baj. Itt vagy biztonságban az ágyadban. Minden oké.
Jó éjt, kicsim!
Jó éjt, anyu!
Tessék?
Mit mondtál?
Juan, mit mondtál?
Mondtál valamit, Juan?
Hé, Juan, mit mondtál?
Juan!
Mondtál valamit? Juan!
Juan, mit mondtál?
Juan!
Úristen!
Jó éjt, kishaver!
- Hali! - Hahó!
- Hú, jól néz ki! - Na? Tetszik?
A tárolórészt a sziget végére raktam, ahogy javasoltad.
Ó, tényleg!
- Jó ötlet volt. - Király!
- Segítesz csempézni? - Aha.
Nem, én...
Lenne...
Van valami, amit szeretnék megtenni, és reméltem, hogy segítenek összehozni.
- Persze, mit kell összehozni? - Persze. Bármit.
Beszéltem Karennel és Sharonnal,
és...
Anya kijött pár hónappal ezelőtt, és...
De nem találkoztunk.
És reméltem, hogy láthatom.
- Persze. - Persze.
- Hát ez... - Ja.
Szuper. Köszi.
- Jó. - Persze. Szuper.
- Oké. - Köszi!
Akkor...
Majd kint várok.
Anya!
Szia!
Szia, anya!
Juan, Lita!
Hé, Juan, Lita, gyertek!
Gyertek!
Mi van? Gyertek már!
Én anyuval akarok maradni.
Anyukád ott van.
- Semmi baj, kicsim. - Semmi baj, szívem.
- Mi is megyünk. - Itt vagyunk.
- Együtt odamegyünk. - Gyere!
Ne húzzál!
Jaj, kicsikéim, de megnőttetek!
Gyere ide, mi amor!
Jó napot! Sue vagyok. Carla ügyintézője.
- Pete és Ellie, ugye? - Igen. Pete vagyok. Üdv!
Helló, én meg Ellie.
- Ő Carla. Az... - Anyjuk.
Helló, Ellie vagyok. Örvendek.
Pete.
Meg akartam köszönni, hogy vigyáztak rájuk, míg én...
Szívesen.
Nagyon ügyesek. Juan zongorázni tanul, igaz?
Lita helyesírási tesztje jó lett,
Lizzy focicsapata pedig veretlen.
Oké, akkor négyre jönnek értünk?
Jó.
- Akkor később. - Majd jövünk.
- Nemsokára. - Sziasztok! Nagyon örvendek.
Jól vagy?
"Kösz, hogy vigyáztak rájuk"?
Basszus, mintha csak bébiszitterkednénk öt hónapja?
Egyáltalán nem ilyennek képzeltem.
Egészen...
Normálisnak tűnik.
Olyan rossz érzés! Mintha szétszakítanánk egy családot.
Nem mi vettük el tőle a gyerekeket.
Hanem a bíróság. És okkal.
Úgy éltek, mind elvadult macskák egy drogtanyán.
Tudom, de nézd meg...
Jól van.
Sharon mondta, hogy négy hónapja tiszta.
Persze, hogy tiszta, mert börtönben volt!
Nézd, hogy néz rá Lizzy!
Még mindig ő az anyja.
Nem mi vettük el a gyerekeit.
Azt mondtam: "Kisasszony,
ha még egyszer azt mondják, hogy ételt hajigáltál az ebédlőben,
akkor lesz pár közös ebédünk."
Másnap ugyanúgy folytatta.
Úgyhogy bementünk az iskolába, és leültünk mellé az ebédlőben.
Összehaverkodtunk az összes felsős barátjával.
Elmeséltem nekik egy-két jobb madárfigyelős sztorimat.
Egyáltalán nem érdekelte őket.
De a kajadobálásnak vége lett!
- Ez igen! - Szuper, pompás!
Nem mondják el a hírt?
A kanapétűzről?
Nem. A meghallgatásról.
De.
A bíróság hivatalosan is engedélyezte...
az örökbefogadást.
Örökbe fogadhatjuk Tinát és Ryant!
Éljen!
Ez nagyszerű!
Gratulálok! Nagyon örülök!
Ez fantasztikus hír. Nagyon örülök neki.
Pete és Ellie következik.
Hát,
a gyerekeket már, hányszor is? Négyszer meglátogatta a vér szerinti anyjuk.
És utána minden alkalommal teljesen megőrülnek pár napig.
Úristen!
És mikor végre megint normalizálódik a helyzet,
jön a következő látogatás.
Igen, úgy érezzük, hogy teljesen elutasítanak minket.
És tudom, biztos, nagyon rossz ember vagyok,
de azt kívánom, bárcsak visszakerülne az anyjuk a börtönbe.
Nem rossz ember.
Ha valaki szörnyűségeket művel a gyerekekkel, akiket szeretünk,
nem könnyű együttérezni vele,
de meg kell próbálnunk, emberek.
Bárhogy is lesz,
az idő, amit a gyerekekkel töltöttek,
nagy hatással volt az életükre.
Igen, tudom, de akkor is csak...
Pillanat!
- Azt mondta, hatással "volt" az életükre? - Igen.
Később beszélünk.
Nem. Azt mondta, hogy "volt". Múlt időben. Nem mindegy.
Elárulná, mi van, Karen?
Hát...
Mivel Lizzy anyja betartotta az újraegyesítési előírásokat,
nem a felügyeleti jog megszüntetéséről, hanem körülményváltozásról lesz tárgyalás,
ahol a bíró eldönti, hogy a gyerekek készen állnak-e az újraegyesítésre.
Szép.
Nagyszerű.
Hát ez...
És el se akarták mondani?
Végigkínlódtuk az összes szart!
A sok hisztit, disznóólat, szemtelenséget!
Vagy 150-szer végigmentem Litával Cukorföldén!
Játszottak már hülye Cukorföldét?
- Halál! - Nagyon bugyuta játék.
Kezdenek kötődni hozzánk. Értik?
Most tanítottam meg Litát bicajozni,
Juannal a Rocky III a közös kedvencünk,
erre anyu most visszavenné őket?
Pete, Ellie...
Megértem a csalódottságukat.
De nem szabad elfelejtenünk, hogy amíg a gyerekeket örökbe nem fogadják,
a rendszer elsődleges célja a családok egyben tartása.
- És mi van a mi családunkkal? - Igen.
Még semmi sem dőlt el.
Na jó. October maradt a végére.
Hát, kihelyeztek hozzám egy fiút.
Tizennégy éves és a gimnázium B-csapatában kosárlabdázik.
De csak 158 centi.
És fehér. Vörös hajjal.
Semmiféle adottsága nincs hozzá.
Tudom. Az én problémám most már hülyeségnek tűnik.
Miért mindig én vagyok az utolsó?
Ne már!
Oké. Tudom. Ez...
Egy profi nem csinál ilyet.
Ez pont az ellenkezője a támogató csoportnak.
Milyen leszek?
Olyan leszel, mint egy csodaszép hercegnő.
Olyan vagyok, mint egy virág?
Hé! Szia, kishaver!
- Anya. Sziasztok! - Ó! Szia, drágám!
Szia!
- Anya! - Nem baj, le lehet mosni.
- Az... - Ez alkoholos.
Ó, tényleg. Jaj, ne!
Anya...
Légy szíves, szállj le a pultról, kicsim! Veszélyes.
- Milyen volt a csoport? - Nagyon jó.
Hé, el kell mondanunk valamit.
- Terhes vagy? - Jóságos ég!
- Miért csinálod ezt velem? - Bocsánat. Nem?
Semmi baj. Nem. Mondd el nekik!
- Tényleg? - Aha.
Jó.
Mi is állami gondozottakat fogunk örökbe fogadni, pont úgy, mint ti!
Mondjuk, először nem értettük,
de aztán megismertük a tieiteket, és láttuk, hogy milyen csodás választás.
És nem olyan pokoli drága, mint a lombik.
Persze nem emiatt, de emiatt is, ha mérlegeljük a szempontokat.
És jövő héten kezdjük a tanfolyamot!
Na, mit szóltok?
Hát...
Hát, nekem most szarnom kell.
Nem erre a válaszra számítottunk.
Csak féltékeny!
- Hé! - Jézusom! Mit műveltek?
- Mi van itt? - Ezt add ide, jó? Lizzy!
- Nem veheti el a telómat! - Mit csinál?
Jó ég! Pucér szelfiket csinál a fürdőben!
- Pucér szelfiket csinál? Magáról? - Mit csinál a telómmal?
Mindent kitörlök innen! Törlés, törlés, törlés!
Hány képet csináltál? Normális vagy?
Mindenki ezt csinálja! Nem nagy ügy!
De, óriási, hatalmas, nagy ügy!
Tizenöt éves lányok ne pucérkodjanak! Soha!
- Fognád az ajtót? - Ne olvassák el az üziket! Nyissa ki!
"Ha nem mutatsz valamit hamarosan, megszűnhet az érdeklődésem."
- Mi? Ki ez az ember, Lizzy? - Eresszen ki!
Jaj, ne! Ne! Farokfotó! Itt egy farokfotó!
Gyertek csak, menjünk a nappaliba, jó?
Ez az a Jacob fiú, akiről meséltél?
Az a helyes srác a suliból az izéjéről küld fotókat neked?
Jesszus, ez egy szatír!
Menj már innen!
- Lizzy! - Kifelé, most rögtön!
Adja ide a telómat! Eressze el!
Ez nem kóser, Lizzy!
Már nem kell szót fogadnom magának, kamu anyu!
Ez nem...
Na, még mindig csodás választás?
A mi gyerekeink nem fognak így viselkedni. Ez a ti saratok.
Pontosan mi az a farokfotó?
Mit gondolsz, anya?
Tippelj egyet! Farok. Fotó.
Tudod, szívem, mikor én voltam... ilyen helyzetben,
magamba kellett néznem,
hogy emlékezzek...
miért is lettem anya egyáltalán.
És ez segített.
Itt lakik az a Jacob gyerek? Hozzájuk megyünk?
Nyugi, oké?
Mondd meg, hol vagyunk! Nehogy letartóztassanak!
Bíznál bennem, légy szíves? Gyere!
- Helló. - Helló.
Nem tudom, emlékeznek-e ránk, a nevelőszülői tájékoztatóról.
- Ja, igen. - Jó estét!
Miben segíthetünk?
És most megint anyu akar lenni.
És van is rá esélye!
És Lizzy ellenségnek tekint minket.
Szóval nem tudjuk, mi a fenét csináljunk.
És eszembe jutott, hogy a lányukból milyen klassz gyerek lett.
Hol van? Odafent tanul, ugye?
Hé, Brenda, nem jönnél le?
Gondoltam, ha beszélhetnénk vele, fellelkesítene minket, mint a múltkor.
- Volna rá lehetőség? - Igen, remek lenne. Fantasztikus volt.
Ránk férne egy kis biztatás.
Brenda... megint rehabon van.
- Elnézést, hogyan? - Pár hónapja rajtakaptuk, hogy drogozott.
Ugye most csak hülyítenek?
Az ő lelkesítő, lélekmelengető, rohadt beszéde volt az,
ami miatt jelentkeztünk erre a szívatásra!
Most meg azt mondják, hogy...
Ide figyeljen, őrült nőszemély!
Brenda azóta küzd a drogfüggőséggel,
mióta az anyja pasija rászoktatta a speedre 11 éves korában.
Néha visszaesik.
De jó gyerek,
és megtesz mindent azért, hogy leszokjon.
Szóval nem tudják, mi lesz.
És mit éreznek emiatt?
Frusztrációt? Félelmet? Szorongást? Erről van szó?
Igen! Nem nagyon merek mondani semmit, de igen, lényegében ezt.
Hát, a gyerekeik az életük minden egyes napján ezt érzik.
Mikor bevállalták ezt,
büszkék voltak magukra, mert tudták, milyen súlya van, ugye?
Hát, elárulom.
Minden, aminek súlya van, nehéz.
Már értem, kitől tanulta Brenda, hogy kell lelkesítően beszélni.
Nézzék, ők most csak magukra számíthatnak.
A maguk dolga, hogy vigyázzanak rájuk, akár tetszik nekik, akár nem.
Azta!
Ő is tudja.
Nagyon köszönjük!
Ez elképesztő volt! Köszönjük!
- Elnézést, hogy kifakadtam! - Elnézést, hogy pofon vágtam!
Hát igen! Az durva volt!
Tudom. Elnézést!
Jól tette, rám fért.
Jó régen pofoztak fel utoljára.
Kicsit agresszív volt. Kicsit túllőtt a célon.
Hát, maga is, kedvesem.
Na jó, szívem, mennünk kell!
- Induljunk! - Minden jót!
Köszönjük!
Fent vannak a Facebookon, ugye? Megkeresem magukat. Oké!
Viszlát! Köszönjük!
Viszlát!
Na, gyere, menjünk be, de nagyon gyorsan!
- Oké, itt vagyunk. - Szia, Lizzy!
Szia, Lizzy! Szép napot!
Te vidd be őket!
Én megkeresem azt a Jacob fiút és a végére járok az ügynek, jó?
- Jó. - Jól van.
Várj, Pete, ő az!
Ő az? Ez a vörös hajú srác? Akinek lángol a...
Gyere, elkapom!
Hé! Farokfotó! Hé!
- Hé! - Hé! Elnézést!
Mi van, haver? El akartál osonni, mi?
Farokfotó!
Szerinted ez kóser? Képet küldeni a cerkádról egy 15 éves lánynak?
Mázlid, hogy nem nyírlak ki itt helyben, gyufafej!
Láttam, mit írtál neki:
"Ha nem mutatsz valamit, megszűnhet az érdeklődésem."
Ez szexuális támadás, fiatalúr! Undorító!
Most nem vagy olyan nagyfiú, mi? Gyerünk, kapd elő!
Mutasd a nagy borotvált töködet, amire olyan büszke vagy!
Szólunk anyádnak, az igazgatónak, sőt, talán még a rendőröknek is!
- Ehhez mit szólsz, Jacob? - Nem Jacobnak hívnak!
- Mi? - Charlie vagyok!
- Ő Charlie. - Ja, Charlie.
- Azt mondtad, Jacobnak hívják! - Tényleg?
És a tököm se nem borotvált,
se nem nagy.
Bocsáss meg! Istenem! Ne haragudj, kicsim!
Ne szívd mellre, haver! Csak egy kis gikszer volt!
Gyere, ölelj meg, Charlie!
Oké, figyelj ide!
Nem ismersz valakit, akit Jacobnak hívnak,
és esetleg a lányunkkal szokott lógni, Lizzy Viarával?
A gondnok? A rohadt felnőtt gondnok?
- Úristen! - Gyere, kapjuk el a gondnokot!
- Figyelj, borzasztóan sajnálom! - Ellie, gyere már!
Köszönjük szépen!
Nem ő volt! Nem csinált ilyet!
- Gyere, Ellie! - Nem ő volt!
- Gyere már! - Bocsáss meg, Charlie!
Szerintem el fogunk késni a suliból.
Ellie!
Ott van a takarítógépen.
Gyere!
Hé!
Elnézést, hozzád beszélek!
- Hány éves vagy, Jump Street? - Mi köze hozzá?
- Hé, hölgyem, adja vissza, nem a magáé! - Huszonkét éves!
- Igen, 22. Na és? - Akkor ez nem gyerekbántalmazás. Pete!
Ha még egyszer hozzáérsz a lányunkhoz, írsz neki, vagy akár csak gondolsz rá,
véged van!
Beperlem magukat! Nem is a szülei!
Tenne ilyet egy nem szülő?
Miss Peppers!
Hé, mi folyik itt?
Ez az alak trágár üzeneteket és fotókat küldözget a lányunknak!
- Ma mész a sittre, Jacob! - Kihívná a rendőrséget?
- Siessen! - Persze!
Miss Peppers!
Mocskos ge...
Rendben, köszönjük.
De hozzá se értem a lányhoz!
- Viszlát, rohadék! - Mocskos pedofil!
Élvezd a szexbűnözők életét odabent!
Pedofil!
Minket tartóztatnak le? A csávó a farkáról küldözgetett fotókat egy kiskorúnak!
- Miért minket tartóztatnak le? - Remek! Gratulálok, fiúk!
Ha számít valamit, hallottam, mit csináltak.
Jó szülők, vigyáznak a gyerekeikre.
- Ha lehetne... ugyanezt tenném. - A gyerekek! Úristen!
Juan, Lita! Istenem! Ne haragudjatok!
Szia, kutyuka!
Hú, milyen tisztaság van!
Na, megjött az én Bonnie és Clyde-om!
Kifizettem az óvadékot Petey fiamért.
Előjöttek a régi szép idők.
- Köszönjük. - Hol vannak a gyerekek?
Karennek átmeneti helyre kellett vinnie őket éjszakára.
Azt mondta, még sose hallott olyat, hogy a gyámügy
a tárgyalás előtti napon vitt el gyerekeket az örökbefogadóktól.
Ha már itt tartunk,
megtaláltam a bírónak írt nyilatkozatotokat a nyomtatón.
Így nem jó.
Már késő, múlt héten beadtuk.
Akkor adjátok be újra! Jézusom!
"A legjobbat szeretnénk a gyerekeknek,
akár nálunk maradnak, akár visszatérnek vér szerinti anyjukhoz."
És ha Lizzy előtt olvassa fel ezt a szart a bíró?
Ezért írtuk így, anya.
Ha azt hiszi, hogy emiatt nem adják vissza az anyjának,
még jobban fog utálni minket, mint most.
Nem gyűlöl titeket. Csak azt hiszi, hogy nem szeretitek.
És ez a nyilatkozat nem segít.
Ezt Lizzy mondta neked?
Ugyan, Ellie! Én is szinte úgy nőttem fel, ahogy ő.
Ha naponta ötször vágják a fejedhez, hogy szart se érsz,
egy idő múlva elhiszed, hogy soha senki nem tudna szeretni.
De tudod, hogy mi szeretünk, ugye?
Nem.
De ez az én bajom.
Azt hittem, világos volt.
De szeretlek titeket.
Aludjatok egyet, gyerekek!
De előbb javítsátok ki azt a borzasztó nyilatkozatot!
Hú!
Milyen tisztaság és csend van itt!
Igen.
Tök rossz.
Szerintem is.
TERRANCE MEGYEI CSALÁDJOGI BÍRÓSÁG
- Hahó! - Hahó!
Ne haragudjatok!
Bocsánat. Jól vagytok?
Képzeljétek, beülhettünk egy rendőrkocsiba!
- Tényleg? Jó volt? - Aha.
Börtönben voltatok?
Nem. Csak... a dutyiban.
Juan, Lita, menjünk!
- Itt van anya. - Oké.
Rendben, a szülői felügyelet megszüntetése helyett körülményváltozási tárgyalás
bizonyos Miss Carla Viara ügyében.
- És Ön Miss Viara, ugye? - Ő az, bíró úr.
És ma szintén itt van velünk Juan, Lita és Elizabeth Viara is?
- Jelen. - Jelen!
És mind a ketten kaptatok macit?
- Igen! - Ezek szépek.
- És te vagy Elizabeth? - Csak Lizzy, uram.
Vagyis bíró úr.
És Lizzy, tudomásom szerint benyújtottál egy nyilatkozatot.
És a nevelőszülők, Mr. és Mrs. Wagner,
szintén jelen vannak?
Igen, bíró úr.
És Mr. és Mrs. Wagner,
helytálló, hogy Juant és Litát egyedül hagyták a gépjárművükben,
miközben súlyos testi sértésért letartóztatták Önöket?
- Hát, az... - Igen, bíró úr, de tudnia kell, hogy...
Uram, csak az érdekel, hogy Lizzy hazudik-e.
Nem hazudik.
És a testi sértés előtt
inzultáltak egy 14 éves kitűnő tanulót ugyanazon az iskolai udvaron,
és arra szólították fel, hogy "kapja elő a nagy borotvált tökét"?
Én mondtam, bíró úr,
de csak azért, mert az hittem, ő volt az, aki elküldte neki a...
És Mrs. Wagner, igaz, hogy egy alkalommal kényszerítette Lizzy barátait, hogy házát
a szoba ablakán át hagyják el?
- Földszinti ablak volt. - Jó. Ezért pontot érdemel.
És ugyanakkor
azt mondta Lizzynek, hogy hívja a gyámügyet, hogy vigyék el a gyerekeket?
- Nem mondta komolyan. - Nem mondtam komolyan.
Csak a vita hevében.
- Bíró úr, van egy beadvány... - Igen, olvastam.
- De az a helyzet, hogy írtunk egy újat. - Hölgyem, elnézést, de itt van a...
Kérem, egész éjjel dolgoztunk rajta!
Villámgyorsan felolvasom.
"Lizzy egyszer megkérdezte, miért fogadtuk be őket.
És akkor nem tudtunk válaszolni neki..."
Hölgyem, üljön le, kérem!
Kérem, bíró úr, elmondhatnám, hogy mi a válasz?
Nem. Üljön le!
Ez a tárgyalás nem magukról szól.
Lizzy nyilatkozatát elnézve lehet, hogy nemsokára megint a bíróságon lesznek,
úgyhogy tartsuk meg azt a szívhez szóló beszédet arra az alkalomra!
Rendben.
Na, Miss Viara,
látom, rendszeresen látogatta a gyerekeket.
Ez jó.
És tudomásom szerint öt hónapja józan.
Még mindig így van?
- Igen. - Ez nagyon jó hír.
És ha az ön felügyeletére bíznám a gyerekeket,
jelenlegi lakóhelye alkalmas a nevelésükre?
Azt hiszem.
Nem nagy, de normális,
bíró úr.
És Miss Viara,
úgy érzi, immár képes rá, hogy felelősen gondoskodjon Juanról, Litáról és Lizzyről?
Miss Viara?
Mami!
Igen, bíró úr.
Most már képes vagyok rá.
Készüljetek a vacsorához!
Tessék.
Mi lesz, ha anyánál lakunk majd,
és nem tudja úgy megcsinálni a tésztát, ahogy én szeretem?
Ne félj! Lizzy majd megmutatja neki, hogyan csináljuk a sajtot,
hogy anyukádnál is olyan legyen, ahogy szereted.
- Ja. - Jó.
Na, ne lógassátok már az orrotokat az utolsó esténken, jó?
Figyeljetek, szerintem meg kéne köszönnünk Pete-nek és Ellie-nek
mindent, amit értünk tettek, oké?
Köszönöm.
- Mi köszönjük. - Igen, mi köszönjük.
- Lita? - Én nem akarok mondani semmit.
Jaj, szívem!
Megyek, megnézem Litát.
Hacsak nem akar maga menni.
De, ami azt illeti, akarok. Köszi.
Ugyan, kishaver!
Hozzá se nyúltál a tésztához. Megmelegítsem?
Semmi baj.
- Jó éjt, kishaver! - Jó éjt!
Jó éjt, szívecském! Szeretlek.
Én is téged.
Oké, benne van az összes bírósági maci, az újakkal együtt.
Ha már a bíróságról van szó...
Bocsánatot akarok kérni azért, amit a bírónak írtam.
Mind igaz volt.
Hát, volt benne némi csúsztatás, de nem haragszunk érte.
Oda akartam adni neked, amit írtunk,
de nem olvashattuk fel,
csak hogy tudd.
Igen.
Skacok, itt van anya!
Oké, állj fel! Gyere, menjünk!
Lita, gyere, hozd a cuccod!
Szia, Gombóc!
Üdv!
Hozzuk a gyerekülést Litának, ha kell.
Maguk jöttek értünk?
Anya hol van?
Reggel találkozónk lett volna az irodában,
de nem jött el.
Jaj, ne!
A telefont se vette fel.
Nem mentek el hozzá? Hátha történt vele valami!
De elmentünk.
Nagyon szégyellte magát. Azt mondta... hogy nem tudja vállalni.
Nem igaz! Mert akkor miért... töltötte ki azt a sok papírt,
meg bírósági, meg újraegyesítési izét, ha nem akarta...
Lizzy, anyukád azt mondta, hogy te töltötted ki azokat a papírokat.
Segítettem, na és?
Úgy érezte, hogy ráerőltetsz valamit, amire még nem áll készen.
Nem erőltettem rá! Készen áll!
Csak hadd beszéljek vele, jó?
Aztán kitalálunk valamit...
- Szívem. - ...és akkor hazavihet.
Szívem, mikor beszéltünk vele, egyértelmű volt.
Megint drogozik.
Nem jön értetek, kicsim.
Nagyon sajnáljuk, szívecském.
Lizzy!
Visszahozom. Te vigyázz a kicsikre!
- Várjatok itt, oké? - Lizzy!
Lizzy!
- Lizzy! - Lizzy!
- Hagyjanak békén! Maguk nem a szüleim.
Nem, nem vagyunk azok, de tudod, mit? Itt vagyunk.
Igen, itt vagyunk, és szeretünk.
Mi?
Nem igaz! Nem is ismernek!
Hé, mi a fene folyik idekint?
Adna nekünk pár percet, kérem?
Ja, persze. Elnézést!
Lizzy, szívem, ismerünk téged.
Tudjuk, hogy utálod a sajtot,
de teljesen odavagy a sajtburgerért.
És tudjuk, hogy mikor jó kedved van reggel,
kicsit kevesebb sminket kensz magadra, mint a rossz napokon.
Pontosan. És tudjuk, hogy a világon az a legfontosabb neked,
hogy megóvd Juant és Litát attól, amitől téged senki se védett meg.
- Ezt tudjuk rólad. - Igen, kicsim.
Nagyon jól csinálják.
- Elnézést! - Tudom, hogy sok mindent nem tudunk,
de ha attól félsz, hogy nem tudjuk kezelni a rossz dolgokat vagy az ijesztő dolgokat,
hidd el, tudjuk!
Úgyhogy borítsd ránk! Bármivel jössz, elbírjuk.
Mert szeretünk, Lizzy.
Ne mondogassák ezt folyton!
Csak hagyjanak békén, kérem!
Kérem!
- Valami baj van Lizzyvel? - Csak egy kicsit kiborult, kishaver.
- Te jól vagy? - Igen.
Itt is van.
Szóval...
Elmondom, hogy lenne jó.
Tudom, hogy inkább olyan gyerekeket képzeltek el, mint Juan és Lita,
- mikor belevágtak. - Jaj, kicsim!
Szóval szerintem az lenne a legjobb, ha örökbe fogadnák őket.
Én meg... megkérem Karent, hogy helyezzen át valahova.
- Szóval... - Nem.
Jó lesz.
Nem, szívem. Segítened kell Juannal és Litával.
Nélküled nem megy.
Majd sokszor eljövök, és felhívhatnak, ha segítség kell valamiben.
Nem.
Tényleg nem akarok most erről vitatkozni.
Nem érdekel. Azt mondtam, hogy nem. Felejtsd el, de gyorsan, oké?
- Most már nálunk vagy. - Igen.
És tudod, miért? Mert kozmikus kapcsolat van köztünk.
Bizony, kozmikus kapcsolat.
Tudom, hogy most sajnálnak, pedig tényleg nem kell...
Semmi köze ahhoz, ami az előbb történt.
Hol a bírósági nyilatkozatunk?
Látod? Olvasd el!
"Lizzy egyszer megkérdezte tőlem, hogy miért fogadtuk be őket.
Akkor nem tudtunk válaszolni neki.
Azért, mert valami hiányzott az életünkből,
csak nem tudtuk, hogy mi.
Már tudjuk: Juan, Lita és Lizzy."
Látod?
Te hiányoztál, Lizzy.
De most már itt vagy, és nem szabadulsz meg tőlünk.
Nem ám!
Ott leszünk minden focimeccsen.
Folyton csesztetni fogunk a jegyeid miatt.
És megvesszük az első báli ruhádat.
És nagyon szép lesz.
De nem túl kihívó. Nagyon édes.
Nem túl szexi.
Csak... a tökéletes kombináció.
És mikor leérettségizel,
ott leszünk az első sorban és leégetünk.
Aztán megint ott leszünk az első sorban, amikor lediplomázol,
de akkor is, ha nem.
De le fogsz diplomázni, mert az nagyon fontos, és okos lány vagy.
Nem akarjuk erőltetni, de sokkal több lehetőséged lenne úgy.
Mindegy,
mi ott leszünk melletted.
És egy nap én kísérlek majd az oltárhoz.
Akkor is, ha szerintem a srác hangyaszar, és nem érdemli meg a kislányomat.
Igen, valamikor a jövőben. Valamikor a távoli, távoli, távoli,
messzi-messzi jövőben.
Lizzy, most már hazamehetünk?
Igen, haza.
Tudom, hogy nem szereted.
De meg kell szoknod, hogy néha-néha el kell viselned, oké?
Kapok egy ölelést? Egyetlenegyszer se öleltél még meg, mióta ismerlek.
Légyszi!
Helló! Nem tudom, hogy mi a szövegkörnyezet,
de esetleg én is becsatlakozhatnék a csoportos ölelésbe?
Megvagyunk! Köszönjük szépen! Megvagyunk, köszönjük.
Elnézést! Ez nem volt helyénvaló. Néha csinálok ilyet. Csak folytassák!
Túlzásba estem.
Minden a legnagyobb rendben lesz.
Tudom.
Szia!
Ó, köszönöm!
- Szia. - Pápá!
Velük vannak? Ismerik őket?
Igen. Miért?
Nem jönnek be?
Pitét sütöttem.
- Kösz, nem. - De!
- Karen! - Tudod, hogy imádom a pitét.
De jó! Én csak...
Túláradnak az érzelmeim.
NÉGY HÓNAPPAL KÉSŐBB
Menj pisilni, és vedd fel a cipőd! Indulunk, jó?
Jó!
Hú, Juan, te meg mit csinálsz?
Nem jöhetsz tornacipőben, ma ki kell öltöznünk.
Anya, nem láttad a telómat?
Nem.
Várj, azt, ami a kezedben van?
Lita, kicsim, voltál pisilni?
- Igen! - Jó, ügyi vagy.
- Mindenki pisiljen! - Már voltam.
- Nálad van a csomag, amit vinnünk kell? - Aha, minden megvan.
- Indulás! - Menjünk!
Előbb érek oda!
Vezethetek, apa?
Vezetni vagy te?
- Jesszus! - Na, na, na! Ácsi!
Add csak ide a telódat!
- Nem piszkálod vezetés közben. - Oké.
Oké?
- Ő fog vezetni. - Tényleg?
Igen, de nálam van a teló, én ülök előre.
Ha el kéne kapnom a kormányt, vagy le kell állítani a kocsit, oké?
Sandy, gyere, elkezdődött!
- Nem késtem el? - Nem.
Ez mi?
Lizzy csinálta nekem. Te nem kaptál?
Kaptál egy pólót?
Üljenek le!
Jó reggelt!
- Tudják, a családjogi bíróság fontos... - Várjanak!
Várjanak!
Sandy mama is befutott. Kezdhetjük!
Mondtam, hogy ideérünk. Hagyd abba!
- Ez már foglalt. - Aha, nekem.
Menjen arrébb!
Ne már!
- Tessék, bíró úr! - Köszönöm, Sandy mama.
Ő kapott pólót.
A családjogi bíróság munkája igen fontos.
De nehéz.
Mindennap olyan dolgokkal foglalkozunk,
amit egy családnak sem kéne átélnie.
Így az ilyen ritka napok, amikor mosolyoghatunk munka közben,
nagyon sokat jelentenek mindannyiunknak.
És lehet, hogy nem látszik rajtam, de nagyon érzelgős vagyok,
és az ilyen pillanatokért élek.
Ronit?
Igen!
Imádom ezt a számot!
Azért vagyunk itt ma, hogy hivatalosan is létrehozzunk egy új családot.
Peter és Elinore Wagner,
ma örökbe kívánják fogadni Juant, Litát és Lizzyt a családjuk tagjaiként?
- Igen, bíró úr. - Igen, bíró úr.
Csak ettől a daltól érzékenyültem el egy kicsit.
Juan, Lita és Lizzy,
szeretnétek, ha Peter és Elinore Wagner lenne a két szülőtök?
Naná.
- Igen. - Igen!
Akkor
a Kalifornia állam által rám ruházott jogkörömnél fogva
ezennel egy családdá nyilvánítom Önöket.
Éljen!
- Tessék. - Köszönöm.
Szeretnének egy közös fotót a bíró úrral?
- Igen, köszönjük. - Igen, menjünk!
Nemsokára mi jövünk.
Én is a tagja vagyok ennek a családnak.
- Oké, köszi. - Várjatok, én is!
- Szeretnék rajta lenni. - Biztos? Mi nem...
Menjünk mindannyian! Szerintem örülnének neki.
- Oké. - Jó.
Oké! Jól van.
Még valaki?
Igen, maga is! Jöjjön!
Azt hiszem, mindenki itt van.
- Mondják, hogy "família"! - Família!
A feliratot fordította: Erika Kwaysser