Velkommen! Er du en flittig bever?
Nei, det er jeg ikke.
Er du medlem?
Som medlem kan du sette tennene i noen saftige rabatter.
Husk:
Trenger du hjelp, spør en bever.
Kan jeg hjelpe deg med den?
- Tror du ikke jeg klarer det? - Jo da, men vi pleier å ordne sånt.
Tror du jeg skal skjære meg, blø på gulvet og saksøke dere?
Nei.
Da trenger jeg ikke hjelp.
Ha en super dag.
Idiot.
- Fant du alt du trengte i dag? - Ja.
Bra.
Skal vi se...
Det blir 3,47.
Du tok betalt for to meter med tau.
Ja, det koster 99 cent per meter.
Jeg kjøpte ikke to meter, men 1,70.
Vi tar betalt per meter.
99 cent per meter ganger 1,70 m blir 1,65.
Du tok 1,98.
Du er flink til å regne, men datamaskinen kan ikke regne sånn.
Hva slags datamaskin kan ikke regne?
- Kan jeg få prate med sjefen? - Han spiser lunsj.
Lunsj. Det er alt folk bryr seg om nå til dags.
- Hvem har ansvaret her da? - Jeg kan få hit nestlederen.
Taylor?
- Taylor til kassen. - Hva skjer?
Er hun nestleder? Hvor gammel er hun?
- Har ikke du gymtime? - Hva?
Jeg kan betale de ekstra 33 cents for deg.
Jeg vil ikke ha dem. Problemet er nemlig -
at jeg vil ha 1,70 meter med tau.
Da burde jeg slippe å betale for to meter med tau.
Ville du ha 30 cm til?
Ikke nå igjen.
Hvor vanskelig kan det være?
De som ikke BOR her, får IKKE kaste noe her!
- Sykler skal stå her borte. - Hva gjør du?
Den er min.
- Den skal stå i stativet. - Jeg var borte i et halvt minutt.
Neste gang låser jeg den inne på hittegods.
Gamle grinebiter.
Herregud, altså.
BEBOER
Ikke på speilet.
Hei, Otto!
MODERNE LEILIGHETER
Ikke la den rotta pisse på gangveien min.
- Jeg vet at det var deg. - Ikke bry deg om surpompen.
- Han aner ikke hvem det var. - Det var en av dere.
Be din slask av en kjæreste slutte å tøye skrittet offentlig.
Han ligner jo en 14 år gammel rumensk turner.
Pell deg vekk.
Gå.
TEKNISK AVD.
Der har vi han!
Hva skjer?
Vi kan vel kalle det en pensjonistkake.
"Kos deg." Med hva da?
Kos deg med resten av livet. Vi ville jo...
Feire?
Ja! Nei. Gi deg en hyggelig avskjed.
- Hyggelig! - Kom igjen, Otto.
Du valgte å gå av, og du fikk en bra sluttpakke.
Du fjernet meg fra Drift og reduserte arbeidstiden min.
Terry, som jeg lærte opp, ble sjefen min.
Terry, som knapt vet hvilket år det er uten mobilen.
- Så, ja, jeg tok sluttpakke. - Trist at du ser det sånn.
Alle måtte tilpasse seg etter fusjonen.
Men du har vært en ressurs for firmaet i mange år...
- Ja. Pålitelig som faen. - Vi vil savne vaktlistene dine.
Skål for Otto!
Ok, Otto. Vil du ha et stykke av fjeset ditt?
Hvem vil ha?
INGEN FERDSEL UTEN TILLATELSE
Sett sånt. Nei.
Vent!
Du kan ikke kjøre her uten tillatelse.
- Jeg leverte bare en pakke. - Det står det ikke noe om på skiltet.
Du har ikke lov.
Ingen ferdsel.
Ha en fin dag.
Når du står her, kan ikke beboerne parkere foran husene sine.
De med hvite varebiler gjør ikke sånt. Hvorfor er det bare dere brune?
Jeg mener ikke det rasistisk.
Hallo.
- Hei! Hører du meg? - Ja.
- Det er Susan. - Hvem Susan?
- Jeg har godt nytt om helseforsikringen. - Nå, nei, din robot!
Hvem må jeg prate med for å si opp telefonen?
- Abonnementsservice. - Kan du sette meg over?
Jeg har hørt på musikk i sju minutter nå.
- Beklager, Mr. Anderson. - Jeg vil stenge av strømmen.
- Flytter du? - Nei, jeg sier opp.
A-N-D-E-R-S-O-N.
Hvorfor får jeg ikke penger igjen for de seks dagene? O-T-T-O.
Det er selskapets politikk? Min er at hvis jeg betaler gass i seks dager, -
skal jeg bruke gass i seks dager. Det var alt.
Idioter.
Kjør. Stopp.
Ok. Stopp.
Du er i blindsonen. Pass på. Nå kjører du på fortauet.
Rygg.
Sving ut.
Stopp.
Helsike.
- Hva faen holder han på med? - Det var akkurat det jeg sa!
Dere kan ikke bare kjøre her.
Jeg kjører ikke.
Du kan ikke kjøre her uten tillatelse.
Nei, vi har parkeringstillatelse. Se her.
Hvorfor har du den i lommen?
Jeg er sjåføren.
Vi skal leie her.
I 206.
Det betyr ikke at dere kan rygge tilhengeren til døra.
Nei da, jeg skulle lukeparkere.
I hvilken luke?
Det gikk visst ikke så bra.
- Jeg får gjøre et nytt forsøk. - Herregud.
Bra!
Rygg unna.
Litt til.
Jeg fikser dette.
- Andre vei.
- Rolig. - Bra.
Nei. Nei!
Nei! Stopp!
Ut av bilen.
- Ut. - Beklager.
Tenk at du ikke kan rygge med tilhenger.
En hund med én forlabb og grå stær hadde klart det bedre.
Automatgir, så klart. Få nøkkelen.
De ligger i koppholderen.
- Den har startknapp. - Det visste jeg.
Hva er det?
Ryggesensoren.
Tilhengeren er for nær bilen. Derfor piper den...
Ja vel.
Hallo.
Hva heter du?
- Otto. - Otto?
Otto. O-T-T-O.
Jeg heter Abbie, O-T-T-O.
Jeg heter Luna.
Hyggelig å hilse på dere.
Ikke verst.
Første forsøk.
- Perfecto! - Takk.
En som trenger ryggesensor, burde ikke få kjøre bil.
- Eller bruke radio. - Jeg sa jo det.
Tillatelsen skal på bakspeilet, ikke i lommen!
- Ok. Ha det. - Takk for hjelpen. Snilt gjort.
Idiot.
Klare?
Ok.
Mesteren og Margarita
Hvor mye hylleplass er det igjen?
Tre hyller.
- Hvor mange bokesker? - Sju eller åtte.
Da skal jeg bygge deg en bokhylle til.
Hei.
Otto, ikke sant?
Otto.
Var det ikke det jeg sa?
Det er ikke så nøye. O-T-T-O.
Otto.
Det er det samme begge veier.
Otto, Mari.
- Man hører det ikke så ofte. - Det gjør jeg.
- Passer det dårlig, kan vi komme igjen. - Hva vil dere?
- Jeg har med mat til deg. - Hvorfor det?
Du så sulten ut.
Vi passer sammen. Hun lager mat, -
og jeg er veldig glad i å spise alt.
Vi ville bare -
hilse på deg på en ordentlig måte.
Vi blir jo naboer, så...
- Så... - Ok. Ha det.
Jeg heter Marisol.
Jeg er Tommy.
Otto.
- Er du alltid så uvennlig? - Jeg er ikke det.
- Du er litt uvennlig. - Nei, det er jeg ikke.
Nei vel. Overhodet ikke uvennlig.
Hvert ord du sier, er som et kjærtegn.
- Håper det smaker. - Hva er det?
Pass på sausen.
Pollo con mole. Veldig godt.
En meksikansk rett. Jeg er meksikansk.
Jeg ble født i El Salvador, for far er derfra.
Men mor er meksikansk, så vi dro til Mexico...
- Enn du? - Jeg er IT-konsulent.
Fra Anaheim.
Ja. El Paso.
Jeg har ting å gjøre.
Du har vel ikke en umbrakonøkkel å låne meg?
Unbrako?
Nei, umbrako.
- Det heter unbrako. - Ja, unbrako.
- Umbrako. - Han har gnålt om det i hele dag.
- Alle jeg kjenner, sier umbrako. - Da tar de alle feil.
- Skal vi google det? - For all del. Wikipedia også.
- Få telefonen din. - Nei, bruk din egen.
- Hvilken størrelse trenger du? - Den vanlige.
- Ta hele settet. - Takk.
Vi går, for du har ting å gjøre.
Hva vil du?
Er den ikke fin?
En Chevy-motor. Den kan du stole på.
Sjelden kost her i verden.
Pappa, dette er Otto.
Nok nå, kjære.
To for åtte dollar.
Kanskje jeg bare skulle kjøre over meg selv med bilen.
Fant noen av de blomstene du liker. Rosa.
De var på tilbud. To for åtte dollar.
Beklager at jeg ikke kom før nå.
Jeg ble heftet. Av nye naboer.
Mannen er et fjols.
Hadde ikke peiling på unbrakonøkler.
Leieboere, så klart.
Vil ikke ha forpliktelser.
Nei, de har kanskje ikke råd til å kjøpe noe ennå.
Men hva skjer når hushaiene river huset deres -
og bygger flere sjelløse leilighetsbygg?
Det skjer garantert.
De kjører allerede rundt porten og rett over plenen.
Dye & Merika. For et idiotisk navn på et eiendomsfirma.
Høres ut som "døende Amerika".
Noe det gjør.
Kan ikke få kjøpt en brukbar krokskrue engang.
Eller riktig lengde tau.
Ingenting fungerer når du ikke er hjemme.
Neste.
Jeg tror at du har hypertrofisk kardiomyopati.
Fortykket hjertemuskel...
Jeg vet det. Far hadde det.
Du får nok et langt liv.
Men din karriere i militæret ender her.
Neste.
- Tur-retur-billett til Pittsburgh. - Den koster 1,10.
Takk.
Gi plass.
Du mistet boka!
Er den min?
Hva?
Ja.
Jeg så at du mistet den, så...
Tusen takk! Jeg var halvveis og vil gjerne vite hvordan den ender.
Bare slå deg ned.
Jeg heter Sonya.
Jeg heter Otto. Oppkalt etter far.
Jeg skal besøke faren min nå.
Jeg drar hver torsdag.
- Tar du ofte dette toget? - Nei, jeg var bare her på sesjon.
Huff. Det må være fælt ikke å vite hva som venter deg der borte.
Når drar du?
Jeg drar ikke...
...riktig ennå.
Billettene, takk.
Takk.
Du er på feil tog.
Du har billett til østgående.
Jeg må ha...
Jeg går av på neste stopp. Hva koster det?
1,75.
En.
Jeg har småpenger.
Takk.
Vær så god.
En 25-cent til overs.
Fra 1964. Ren sølv.
Behold den. Den bringer lykke.
Ja, det gjør den.
TAKK. MATEN VAR INTERESSANT.
Hei, Otto! Sent ute med morgenrunden i dag?
- Nei. - Skulle ikke du vært på jobb?
- Nei. - Kult.
- Skal vi spise lunsj sammen, da? - Lunsj.
Ja.
Nei...
- Svinekam i fall du ombestemmer deg! - Nei og nei.
Hei, du!
Det var deg.
Veien er privat, og porten er for å hindre unødig ferdsel.
Ikke så idioter kan kjøre rundt og ødelegge plenen.
Du fersket meg. Jeg er fra Dye & Merika.
Jeg skal be gartneren komme og fikse plenen igjen.
God som ny. Eller bedre. Ha en fin dag.
Regler er til for å følges.
- Jeg vet hva dere pønsker på. - Ja visst, Mr. Anderson.
Pass på nabolaget.
Kom ut, din lille dritt!
Kom, da.
Kom ut!
Kaster du en stein til, sparker jeg hunderotta over taket.
Jeg kaster ikke på huset ditt. Katten klorte Prince.
- Jeg skal drepe utysket. - Ikke tale om.
Villkatten har sikkert masse ekle sykdommer.
Sikkert du også, men jeg kaster ikke stein på deg.
- Hva? - Hørte du hva han sa?
Han er så frekk.
Stikk mens du kan. Jeg er ikke vennen din.
Dye & Merika sa at de skulle få alle gamlingene her på hjem.
Hallo.
- Hva er det nå? - Her har du verktøyene.
- Det kom et med møblene. - Gratulerer.
Jeg har lagd salpores de arroz.
- Er det kylling og molesaus? - Nei.
Salvadoranske kaker. De var fars favoritt.
- De er nydelige. - Ja, for jeg har lagd dem.
Jeg lurte på om du har en stige jeg kan låne.
- Vinduet sitter fast. - Hva skal du med stige?
Det er der oppe. Det lar seg ikke åpne.
- Skal du prøve å åpne fra utsiden? - Ja.
- Jeg henter jakken. - Takk.
- Han vinker med hendene. - Inn med armen.
- Otto... - Anita.
Beklager å bry deg, men vi har ikke varme.
- Kunne du se på det? - Prøv å lufte radiatorene.
Hvordan gjør man det?
Man lufter radiatorene.
- Ikke vær uhøflig. - Jeg var ikke det.
Det er vanskelig å vite forskjellen med Otto.
Ja. Vi har forresten akkurat flyttet inn i 206.
- Marisol. - Tommy.
Velkommen. Jeg heter Anita.
Mannen min, Reuben, pleide å ordne med oppvarmingen.
Men vi visste at dagen ville komme -
da han ikke kunne ta seg av huset lenger.
Han burde ha tenkt på det da han gjennomførte kuppet.
Det er så lenge siden.
Kupp?
- Det var en misforståelse. - Det var et kupp.
Otto, kan du ikke bare puste radiatorene til Anita?
Nei. Man puster ikke radiatorer.
- Man lufter dem. - Se den fine rampen.
- Det er Sonya sin. - Sett den fra deg.
Sett den fra deg! Hvem ba deg røre den?
- Unnskyld. - Ha dere vekk.
Ta stigen med deg. Forsvinn, hele hurven.
Takk.
- Takk. - Pass deg litt.
Takk!
Hva gjør du her inne?
Hvordan kom du inn?
Gå ut med deg!
Nei, gå ut.
Kom nå.
Slipp!
Slipp.
Klorer du, så biter jeg.
Der fikk du.
Dumme katt.
Hei, Otto!
O-T-T-O.
Otto.
Du lånte hageslangen i august. Jeg lufter radiatorene hvis jeg får den igjen.
Kom inn.
De nye naboene dine virker veldig hyggelige.
Hyggelige.
Du får nok flere nye naboer om ikke så lenge.
Eiendomsfolkene har sagt -
at Reuben og jeg må flytte.
Nei, det er bare tull. Dere eier huset, ikke de.
Det var det jeg sa. De har snakket med sønnen vår, Chris.
Han sier at jeg ikke kan ta meg av Reuben lenger.
At han må på pleiehjem.
Og at jeg burde flytte på aldershjem.
Hva vet vel Chris? Han har alltid vært en idiot.
De kan ikke tvinge dere.
Vet han at vi er her?
Klart det.
Ikke la ham lure deg.
Han er her fremdeles.
Jeg går og finner slangen din.
Hele nabolaget går i oppløsning.
De har ikke engang huseierforening lenger.
Ingen igjen til å holde styr på ting.
Ikke som vi gjorde.
Bare så du vet det, har jeg fremdeles ikke tilgitt deg.
Jeg var ikke klar over at du skulle bli skrøpelig så fort.
Nå...
...river de i stykker alt vi slet med for å bygge opp.
Jeg har ikke dratt, og de prøver å utslette oss.
Jeg har ikke tenkt å bli her og se på at det skjer.
Jeg drar min vei.
- For godt. - Er det lunsj, Rita?
- Jeg har lagd maisstuing til deg. - Takk.
Takk for lånet, Otto. Beklager at det drøyde så.
- Vil du spise lunsj? - Anita har lagd svinekam.
Nei, jeg har mye å gjøre.
Reuben, hva holder du på med?
Slipp den.
- Slipp. - Reuben.
- Slipp... - Hva gjør du?
...den.
Jøye meg.
Prøv å åpne fra innsiden.
Det er høyere enn jeg trodde.
Jeg er litt svimmel.
Vi får ta det neste, da.
Otto.
- Oppkalt etter faren din. - Du husker det.
Måtte du tilbake til militærsenteret?
Nei, jeg ville betale deg for billetten.
Kunne du ikke heller invitere meg på middag?
- Skal vi? - Ja, vi går inn.
- Du er... - ...15 minutter forsinket.
Er jeg?
Hva slags ting er du interessert i?
- Interessert i... - Hva er du opptatt av?
Maskiner. Motorer.
Jeg liker å finne ut hvordan ting fungerer.
Hva alle delene gjør så bilen skal gå pent.
Ganske komplisert. Forgasseren må lage riktig blanding av bensin og luft.
Tennpluggen tenner blandingen, som driver stempler og drivaksel...
Hvor har du lært så mye om biler?
Fra far.
Det var alt vi pratet om. Han var en flott far.
Pålitelig.
- Han er gått bort. - For to måneder siden.
- Det skjedde brått. - Så leit.
- Og moren din? - Jeg husker ikke henne så godt.
Bare hvordan det føltes da hun ikke var der mer.
Hvorfor bestilte ikke du hovedrett?
Jeg spiste hjemme.
Hvorfor det?
Så du kunne bestille det du ville ha.
Jeg løy for deg.
Om forlatelse.
Jeg er ikke i militæret. Jeg besto ikke helsekravet.
Da hadde jeg hatt en jobb, noe jeg ikke har.
Jeg vet ikke hva jeg skal finne på.
Jeg skal gå.
Otto!
Jeg kommer.
Hva vil du?
- Hva gjør du? - Enn du?
- Ser etter deg. - Du fant meg.
Kan du kjøre meg til sykehuset?
Tommy falt ned og dro i ambulansen.
- Du kan vel kjøre i riskokeren deres. - Jeg har ikke førerkort.
- Hvor gammel er du? - 30.
Uten førerkort?
Jeg har kjøretillatelse.
- Jeg tok aldri resten. - Hvor mye mer er det?
Vær så snill!
Fokuser! Hør etter, da!
Tommy er på sykehus og er kanskje døende.
Kjører du meg dit, eller må jeg ta bussen?
- Jeg skal kjøre deg. - Takk.
Var det så vanskelig?
- Hvor skal du? - Jeg skal hente barna!
Barna?
Løft meg!
Bom overalt. Nei!
- Smekk, smekk, smekk! - Disse dukkene.
- Er de superhelter? - Luchador er brytere. Ja.
- Jeg fant ei bok. - Brytere. Jeg ser det.
Hun vil at du skal lese for henne.
Nettopp.
"Er du der, Lille Bjørn."
"Er du der, Lille Bjørn? sier Store Bjørn."
"Hvor er min Lille Bjørn?"
Du må snakke som en bjørn.
- Bjørner snakker ikke. - Det gjør denne.
"Hvor er min Lille Bjørn?"
"Er du der, Lille Bjørn, høyt oppe i treet?"
Nei, det er ei ugle.
"Nei, her er det ingen andre enn jeg og min lille."
"Er du der, Lille Bjørn, under jorda?"
Jeg er ingen liten bjørn. Jeg er Beppo!
- Hei, Beppo! - Vil dere se et triks?
- Ja! - Jeg leste faktisk for dem.
"Jeg leste faktisk for dem", brummet Store Bjørn.
- Kan jeg låne en mynt, Store Bjørn? - Si ja!
Vær så snill.
Ja!
- Jeg må få den igjen. - Klart det.
Kostymet tilhører sykehuset. Det må han erstatte.
Beppo sprer glede. Han stiller opp gratis.
- Otto, hva har du gjort? - Ingenting.
Abuelo Otto slo klovnen.
- Nei da. - Jo.
Abuelo Luchadoro!
Luchadoro!
Det var klovnens skyld.
Hvor blir den av?
Vær så god. Blås.
Wow! Her er den jo!
- Hvordan klarte du det? - Det er magi. Takk.
- Ha en helt magisk dag! - Ha det, Beppo.
Takk.
Vent.
Denne er ikke min.
Den kom fra øret ditt, så det er ditt problem.
- Nei. Dette er ikke min mynt. - Nei, dette er ikke din mynt!
Hør her. Jeg sa at jeg måtte få mynten min igjen.
- Vil du ha en dollar? - Du byttet den.
- Byttetrikset. - Du ga meg feil mynt.
- Bare en 25-cent. - Denne er lagd av kopper!
Jeg ga deg en 25-cent fra 1964, og den vil jeg ha igjen!
Få den!
- 129 her. En klovn i nød. - Han har den på seg.
- Du kan ikke... - Ha! 1964!
- Hvor er leken min? - I ryggsekken din.
Hvilken lomme? Den har en million lommer.
Hva er det?
Far pleide å smile sånn.
- Jeg smiler ikke. - Nettopp.
- Kommer Unbrako? - Se, der er han!
Kjør bort dit så vi kan hente ham.
Otto!
- Takk for turen. - Takk, Otto.
- Ha det. - Takk igjen.
- Ha det. - Greit, jenter.
- Da går vi. - Kom.
Det ser ut som at du har foten til en robot.
Otto!
- Er han død? - Nei, den sover sikkert.
Nei, Otto. Vær så snill og hent den.
Kan ikke du?
Jeg er gravid og får ikke røre katter på grunn av tokso-greia.
Hvis den kom seg inn, kommer den seg ut.
- Hvorfor er du sånn? - Jeg er ikke kattevenn.
- Hei! Hva skjer? - Jimmy, vi har en...
Å nei!
- Vi må varme deg opp. - Vær forsiktig.
Jeg har deg. Den er iskald.
- Hvor tar vi den? - Nei. Toksisk. Otto.
- Kom, så går vi. - Otto. Åpne døra.
- Det går bra. - Alt ordner seg nå.
- Dette går bra. - Jeg får snø på gulvet.
Det er iskaldt her.
- Hva med denne? - Nei. Ikke rør den kåpen.
- Kan du hente et teppe? - Til katten?
- Jeg fikser det. - Hva gjør du?
Kroppsvarme gjør susen. Jeg har mye kropp og varme.
- Jeg skrur på ovnen. - Katten skal ikke i ovnen.
Jeg vil bare ha varme i huset.
Så lave benker du har. Hvor kjøpte du dem?
Jeg lagde dem. Til Sonya, kona mi.
Er hun også lav?
Sonya er gått bort.
Hun var flink til å lage mat.
Jeg spiste ofte her.
Så leit.
Kan dere gå nå? Jeg har ting å gjøre.
Hyggelig å treffe deg, som vanlig.
Hvem tar seg av denne?
Du.
Ok.
Spør ordentlig.
Så vakkert.
Nå er jeg sulten!
Få se.
INGENIØRHØGSKOLEN
"Det stadfestes herved at Otto Anderson" -
"har fullført alle krav til bachelorgraden som ingeniør..."
Vil du...
...gifte deg?
- For da... - Se på meg.
Så spør du ordentlig.
Vil du...
- Vil du gifte deg med meg? - Ja.
Ja!
Ja.
Ja!
- Herregud! - Ring nødnummeret!
Han falt ned! Noen må hjelpe ham!
- Ta video! - Ærlig talt!
Han falt.
Kan du røre deg?
Du må reise deg!
Kan noen hjelpe meg?
Opp!
Film det.
- Ta bildet. - Jeg ser ham.
- Går det bra? Han puster. - Zoom inn på fjeset hans.
Vi skulle til museet...
Se på meg.
Si hei.
Pust.
Ta hånden min.
Ta hånden min nå!
Er du sprø? Du kunne ha blitt drept!
- Det var ham. - Han reddet livet hans.
- Flott gjort. - Godt jobbet.
Samme det. Følg oss.
- Prøver du å skremme livet av meg? - Se her.
Abbie ville lage en tegning av sin nye nabo.
Hun vil gi den til deg. Det er deg.
Hun tegner alltid deg i farger.
Alltid?
Jeg har en god idé. Du kan være kjørelæreren min.
Nei.
Ikke tale om. Det har jeg ikke tid til.
Jeg skal betale for bensinen og alt.
Der er dere. Jeg har lett etter dere overalt.
- Hei, Jimmy. Hva gjør du? - Er katten inni der?
Ro deg ned, da!
- Han liker ikke dette. - Slipp den ut av esken.
Ok. Beklager, kompis.
Hva tenkte du å gjøre? Gå tur med den?
Jeg må gi den fra meg. Jeg glemte at jeg er allergisk.
- Så... - Åh, Jimmy.
Jeg hadde havregrøt på, men det hjalp ikke.
Bli med meg. Tommy har medisin til overs fra i fjor.
- Han fant et vepsebol. - Sikker?
- Det går bra. Men ikke klø. - Jeg vil gjerne klø.
Hva med katten?
Nå er den visst din.
Vær glad i den.
Hopp opp i esken.
Beklager at jeg ikke har kommet ennå.
Det var verre enn jeg trodde å...
Nå har han flyttet inn.
Jeg har fått katt.
Jeg må finne ut hva jeg skal gjøre med ham.
Så kommer jeg til deg, Sonya. Det lover jeg.
Jeg savner deg.
Nei.
Du får ikke ta sengen min.
Dette er sengen din.
Vil du heller sove ute i snøen igjen?
Det kan jeg ordne.
Du blir den beste faren barna våre kunne håpt på.
- Hei du! - Hva er det?
- Er det dette du bruker sykkelen til? - Ja, det er jobben min.
Du burde jobbe på kafé eller en bensinstasjon.
Jeg selger også pizza og står i bruktbutikk.
Du er Mr. Anderson, ikke sant?
Du pleide å komme til skolen min.
Når da?
Mrs. Anderson var læreren min.
Hun var den første som godtok meg som jeg er. Jeg er transkjønnet.
Hun var den første som brukte det nye navnet mitt.
Hun fikk de andre lærerne med på det også.
Det hjalp meg på skolen.
Jeg skal ikke gi deg flere sånne.
Du.
- Hva heter du? - Malcolm.
Otto.
Hyggelig å hilse på deg, Otto.
Hei!
Otto! Gode nyheter! Andy lærer meg å kjøre.
Feil vei.
- Takk. - Klart det.
- Ok. Ha det. - Ha det.
Park! Du står i drive. Den har automatgir.
- Du må sette den i park. - I hva?
Ha det!
- Hjelp! - Jeg kommer.
Redder prinsessen!
- Kommer! - Otto!
Otto er her! Mamma har lagd salpores.
Hei. Kom inn.
Jeg kan ikke la en idiot lære en annen å kjøre.
Ta på deg kåpen. Du har kjøretime.
Hva?
Skal du lære meg opp?
Takk, Otto!
Takk.
Jeg kommer!
Snilt av deg, Otto. Takk.
Jeg prøvde en gang.
Greit.
Ha det, Otto!
- Mamma skal kjøre tur. - Vær forsiktig.
- Ha det, mamma. - Kos dere.
Ha det.
Greit.
Ingen voksne igjen. Kom!
Kan vi ta bilen vår?
- Jeg har bare kjørt automatgir. - Nei.
Jeg skal lære deg å kjøre bil. Sett deg inn.
Vi nærmer oss et rødt lys. Da må du stoppe.
- Skal jeg bruke kløtsjen? - Du tråkker inn kløtsj og brems.
- Brems eller kløtsj? - Hold kløtsjen inne.
- Brems og kløtsj. - Kløtsj og brems.
Brems.
- Ikke rop. - Jeg roper ikke.
- Kløtsjen er inne. - Vi må stoppe og...
Kløtsj og brems. Brems.
Bilen har stoppet. Ikke krasj. Brems!
Ja. Slipp.
Herregud.
Brems.
Kløtsj og brems.
- Jeg er elendig. - Du lærer.
Jeg traff nesten bilen.
- Ikke nøye. Det er en hybrid. - Hybrid, ja.
- Du står fint der. - Jeg er så nær. Bør jeg rygge?
Vent på grønt lys.
Inn med kløtsjen.
Litt gass.
Slipp kløtsjen sakte ut...
Den er ikke satt i gir.
Grønt!
Inn med kløtsjen. Giret i første. Du trenger ikke vri om nøkkelen.
- Herregud. - Inn med...
Slipp kløtsjen sakte ut, og trå på gassen.
- Bare gjør det. - Jeg klarer det ikke.
Nei, Otto.
Hva feiler det deg? Hun øvelseskjører.
Måtte ikke du lære å kjøre?
Ro deg ned, gubbe.
- Du... - Jeg er ingen gubbe, din drittsekk!
Tuter du én gang til, -
blir det det siste du gjør.
¿Comprende?
Å faen.
Hør på meg.
Du har født to barn, snart blir det tre.
Du har kommet hit fra et land langt borte.
Du har lært et nytt språk, skaffet deg utdannelse -
og et fjols til mann, og du holder familien sammen.
Du lærer deg lett å kjøre.
Verden er full av idioter som har klart å gjøre det.
Du er ingen idiot.
Så.
Kløtsj.
Gir.
Gass.
Kjør.
Que bueno.
Her er det en plass der du kan lukeparkere.
Rygg til støtfangeren er på linje med sidespeilet.
Så retter du opp.
Helt til fortauet.
Litt. Og stopp.
Sett den i fri.
Håndbrems. Nøkkel.
- Var det alt? - Det var alt.
Til rett tid.
Har dem.
Dette er semlor.
Svenske éclairs.
De er litt grisete.
Men vi prøver. Med fingeren.
Hvordan fant du stedet?
Det var Sonyas sted.
Vi pleide å gå hit hver lørdag klokka ett.
Og så?
Dra hjem klokka to.
Jeg vasket og vokset bilen.
Hun rettet prøver, lagde mat og leste resten av dagen.
- Hva slags bøker? - Hennes bøker.
Jeg prøvde å lese noen, men...
Jeg er bare ikke interessert i bøker.
Vennene sa at vi var som natt og dag.
Livet mitt var svart hvitt før jeg møtte Sonya.
Hun var farger.
- Jeg hadde likt henne. - Hun var ustoppelig.
Hun fikk skolen til å lage et opplegg for barn som trengte ekstra hjelp.
Mange hadde problemer hjemme eller sosial angst.
Når Sonya var ferdig med dem, kunne de framføre Shakespeare.
Jeg traff en av elevene.
Her om dagen.
En som het Malcolm.
- Du må ha mer melk. - Ok.
Alle gikk godt overens da vi flyttet inne. Rene lykketreffet.
Velkommen.
- Hei. Sonya. - Anita.
Sonya og Anita var bestevenner.
Jeg har unbrakonøkler...
Reuben og jeg var ganske like.
Ro ned!
På mange måter.
Idiot.
Men folk forandrer seg. Eller forandrer seg ikke.
Ting skjer. Folk glir fra hverandre.
Bygger murer. Tar seg nær av ting.
Aner ikke hvorfor.
Kanskje det var byggevirksomheten som gjorde alle gærne.
Det var en skog oppå åsen.
Derfor heter det Birchwood.
De bygde leiligheter og felte bjørkene.
De skjønte ikke hva de gjorde før vi sa fra, Reuben og jeg.
- Dette var før kuppet? - Ja da. Vi var venner da.
Etter det så vi bare motsetninger.
Noen år senere fikk sønnen deres, Chris, jobb i Japan.
Jeg tror ikke han har vært her siden.
Han og Reuben gikk ikke overens.
Da bestemte jeg meg for å slutte fred.
Hei.
Sonya ga meg denne for en stund siden.
Jeg fant aldri en anledning.
Jeg tenkte vi kunne starte med blanke ark.
Vil du se nybilen?
Ja visst.
Ny modell.
Kom nettopp.
Voilà.
Toyota?
- Du har kjøpt en Toyota. - Celica GT kabriolet.
Femtrinns automatgirkasse.
Man må henge med i tiden.
Otto!
Jeg vet ikke hva som skar seg, men da mistet jeg Reuben.
Man må kjempe for det man tror på, selv om det er en F-O-R-D.
Tenkte du og Sonya noen gang på å få barn?
Klokka er to.
Ok.
Ja.
Jeg lurte på om du kunne hjelpe oss i kveld.
Jeg og Tommy har lite tid til å gå ut før barnet kommer.
Jeg kjører dere ikke på date.
Nei da. Vi tar drosje.
Hva skal jeg gjøre?
- Det var ikke meg! - Jo da! Få den!
Nå må dere holde opp.
Lær dere å dele på alt.
- Jeg vet ikke om dette går. - Det blir kjempegøy.
Bare husk at Abbie må være i seng før 21.
Greit?
Alarmkoden er 4491.
Jeg setter på "hjemmemodus".
Skal dere gå ut, trykker du her, så deaktiveres den.
Jeg blir her.
Ja visst, ja. Men man vet aldri.
- Vær snill med Otto. - Ja da!
- Jeg ser ikke sjokolademelk. - Bruk sirupen.
Men ikke for mye, da får hun ikke sove.
Få melk.
Hva er det?
Den helsikes ubrukelige oppvaskmaskinen.
Pappa ville hive den ut vinduet, men han får ikke røre vinduene.
Hode.
Cabeza.
Cabeza. Bra.
Øyne.
Ojos.
Bra.
Arm. Brazo.
Bra.
- Jeg tror ikke dette er så lurt. - Hvorfor det?
For ingen har sjans mot en luchadoro.
Abuelo Luchadoro!
- Hjelp. - Han begynte.
- Klar? - Gni og slå!
Gni og slå! Karateslag!
Det er fryktelig stille.
Hei.
Hun sov allerede.
- Hvordan gikk det? - Fint.
Du var flink i kveld, Otto.
Gi deg selv et klapp på skulderen.
- Takk, Otto. - Ja.
God natt.
Ok...
Hvordan klarte han det?
- Hei, Otto. - Malcolm.
Hører du ikke kjedet skrangle når du skifter gir?
- Sykkelen er gammel. - Ikke skyld på den. Juster kjedegiret.
- Hva? - Du må justere kjedegiret.
Unnskyld!
Jeg er Shari Kenzie og er sosiale medier-journalist.
- Jeg leter etter Otto Anderson. - Vil du virkelig det?
Så bra. Fantastisk.
Med riktig stell varer den lenge.
- Behold settet. - Takk, Otto.
Tenk at jeg hjelper deg med å kaste søppel på folks plener.
Er ikke to jobber nok?
- Jeg sparer til bil. - Jaså?
- Hvilken da? - Volkswagen.
Du blokkerer garasjen.
Mr. Anderson? Jeg heter Shari Kenzie.
- Jeg er sosiale medier-journalist. - Hva er det?
Jeg har en nettserie som heter Hverdagshelter.
Det du gjorde på stasjonen, var utrolig. Du reddet livet hans.
Du har feil fyr.
Nei, jeg har sett videoen flere ganger. Det er deg.
Har du ikke sett den? En pendler filmet og la det ut.
Noen kommenterte at det var deg, og sånn fant jeg deg.
- Den er sett en million ganger. - Kan ikke folk passe sine egne saker?
Slike historier er inspirerende.
- Kan jeg få prate litt med deg... - Nei, jeg har altfor mye å gjøre.
Jeg har en videomelding fra mannen du reddet.
- Må bare finne den... - Otto! Hei! God morgen!
- Klar for ny kjøretime? - Det passer dårlig.
Hallo? Jeg er her fremdeles!
Jeg har ikke låst deg inne. Vri på håndtaket og åpne døra.
Du har vel åpnet ei dør før. Idiot.
Otto! Det er meg. Hun har dratt.
Bra. Jeg var ikke ferdig med runden.
Sosiale medier-journalist? Hva er det for noe?
En gjeng suppehuer som filmer seg selv.
Du håndterte det fint. Stengte henne inne i garasjen.
Det var en glimrende strategi.
Godt jobbet.
Jeg tenkte at du har gjort så mye for oss.
- Jeg vil gjøre noe for deg. - Trengs ikke.
Du kunne vel trenge litt god mat iblant, vel?
- Småkakene... - Salpores?
De var ikke så verst.
Jeg kan hjelpe deg med å rydde i huset ditt -
og pakke bort kåpene og skoene etter Sonya.
- Trengs ikke. - Så du kommer deg videre.
- Det vil jeg ikke. - Hun vil alltid være med deg.
- Men du er fremdeles her. - Det holder.
Da far døde, sluttet mor å leve.
- Hun sluttet helt... - Ikke si mer!
- Slutt! - Ikke rop.
Hvorfor kan ikke folk passe sine egne saker? Idioter.
Jo mer de babler, desto mindre husker jeg av stemmen hennes.
Jeg vil ikke rydde Sonya ut av livet mitt.
Hun var alt. Det var ingenting før henne og ingenting etterpå.
Jeg er noe.
Den jævelen!
Nå nei, du.
Stopp der. Stopp bilen!
Det var du som lot porten stå åpen.
- Du er den eneste som bryr seg. - Jeg bryr meg om at regler følges.
Ja, jeg vet alt om deg. Vi har en tykk mappe på kontoret.
Jeg vet om kona di, at du klandrer alt og alle...
Hold kjeft.
- Ikke ett ord til. - Ro ned.
Jeg vil ikke oppskake deg, -
men du burde ikke bo alene.
Vi vet mer om deg enn du er klar over, så...
- Pass på hjertet ditt. - Hva vet du om det?
Hva vet du om hjertet mitt? Din jævla snushane!
Hva er det som skjer? Er alt bra med deg?
Lukk porten hvis du vil hjelpe meg!
Otto.
Snakk til meg, da.
Snakk til meg.
Takk.
- Du vil kle den. - Nei.
Du er kjempesøt.
Gi meg hånden. Barnet sparker skikkelig.
Er straks tilbake.
Sonya!
Hei.
Der er du jo.
Nå er det nok, kjære.
Jeg vet at du er sint.
Og lei deg.
Det er jeg også.
Men nå må vi leve.
Hva er det nå, da?
Malcolm.
- Unnskyld, jeg mente ikke... - Jeg skal ikke skyte deg.
- Hva var den lyden? - Strømaggregatet røk...
Hva vil du? Det er iskaldt.
- Jeg håpet at jeg kunne overnatte. - Dette er ikke noe hotell.
Nei. Unnskyld.
Hvorfor kan du ikke dra hjem?
Pappa kastet meg ut.
Du kan ta sofaen.
Ikke gå inn i spisestuen. Taket må repareres.
Oppe på Sonyas kontor.
Hvorfor kastet han deg ut? Fordi du er Malcolm nå?
Ja, fordi jeg er Malcolm.
Fordi jeg kler meg sånn.
Jeg leser for mye, liker ikke idrett. Velg og vrak.
- Han er flau over at jeg er trans. - Da er han en idiot.
Her skal du være. Helst ikke ta på noe.
Ja vel.
Morn.
Fremdeles ingen strøm, så jeg stekte resten av eggene.
- Håper det var greit. - Jeg må gå runden.
Vil du ikke ha kaffe først?
Jo.
Vær så god.
Eggerøre?
- Jeg sier ikke nei takk. - Greit.
Den boksen skal i den.
Heng den opp.
Hei, Otto! Går du runden?
Kan jeg bli med? Jeg må ta skrittene mine.
- Jeg heter Jimmy. - Malcolm. Hyggelig.
Ja.
Vi kan godt roe litt ned, for pulsen min er høy.
Ja.
Hørte du at de flytter Reuben til en omsorgsbolig i dag?
- Hvem da? - Dye & Merika-folkene.
De fikk overtalt Anita til å selge huset.
- Nei, de inngikk avtale med Chris. - Han kan ikke gjøre det.
Jo, da Dye & Merika fant ut at Anita hadde Parkinson, -
sporet de opp Chris...
Parkinson?
I fjor ga Anita Chris fullmakt i fall hun skulle bli verre.
- Dye & Merika kjøpte huset av Chris. - De jævlene.
Fant Anita ut at hun hadde parkinson i fjor? Det stemmer ikke.
Hun hadde sagt det til Sonya og meg.
Anita og Reuben ville ikke at dere skulle vite det.
De sa at dere hadde nok å stri med.
Sa de det?
Få se alt du har fått fra Dye & Merika.
Varsler og brev. Har du fullmakten?
- Hvordan vet du om den? - Har du den? Hent den.
Og det du måtte ha om din og Reubens helsetilstand.
- Fortalte Jimmy om det? - Kan du hente den nå?
Jeg har vært en idiot.
Jeg var så opphengt i mitt eget at jeg glemte alle andre -
og antok at de ikke tenkte på meg heller.
Sånt burde ikke venner gjøre, så...
Dette er ikke lett å si etter så lang tid, men jeg er lei for det.
Jeg skal ordne opp i dette.
Jeg må låne telefonen din.
Kan du ikke bruke din egen?
Min er frakoblet for tiden.
Hvorfor?
Det er ikke nøye. Jeg må bare låne telefonen.
Vet du hva? Nei.
- Nei? - Nei.
Du sier ikke hvorfor telefonen er frakoblet.
Du sier ikke hvorfor du må bruke min telefon.
Du sier ikke hva som skjedde med deg på gaten i går.
Så gikk du inn og nektet å åpne døra.
Du skremte meg.
Vet du hvor lenge jeg sto der?
Jeg visste ikke om noe var skjedd med deg.
Eller om noe kom til å skje.
Jeg beklager hvis jeg sa noe galt om Sonyas kåper.
Jeg prøvde bare å hjelpe til.
Og du lot meg stå der ute.
Så, nei. Du får ikke låne telefonen.
Du syns at livet ditt er fælt fordi alle er idioter, -
og du må gjøre alt selv.
Ikke sant?
Vet du hva? Det kan du ikke.
Ingen kan det.
Du burde være glad for at noen prøvde å hjelpe deg gjennom en tung dag.
Selv om det var en idiot.
Hushaiene prøver å tvinge Anita og Reuben ut av huset.
Derfor må jeg låne telefonen.
Greit. Kom inn.
Vi hadde aldri vært på ferie.
Sonya var gravid i sjette måned.
Hun ville gjøre noe fint før barnet kom.
Vi bestilte tur til Niagara Falls.
På hjemturen krasjet bussen.
Bremsene skulle vært skiftet, -
men selskapet gjorde det aldri.
Sonya ble lam.
Vi mistet sønnen vår.
Etter tre måneder kom hun hjem.
De hadde bygd nye leiligheter, -
forsamlingshus og fortau, -
som ikke var beregnet for folk i rullestol.
De kunne ha endret på planene.
Men lovene fantes ikke, og de brydde seg ikke.
Jeg gjorde det.
Jeg brydde meg.
Jeg ble fryktelig sint.
Hva mener du med "folk som henne"?
- Hva vil du fram til? - Slipp meg!
Da stemte de meg ut som leder i huseierforeningen.
Jeg ville utslette dem.
Byggherrene, meglerne, busselskapet, bussjåføren.
Jeg hadde aldri gitt meg...
...hvis det ikke var for Sonya.
Sonya sa at vi måtte fortsette å leve.
Så det gjorde jeg.
Jeg levde for Sonya.
Hun døde for et halvt år siden. Kreft.
Jeg skulle følge etter.
Derfor sa jeg opp telefonen.
Men nå tror jeg hun vil at jeg skal leve videre.
Og jeg har ting jeg må ha gjort.
Du kaster bort tiden, Otto. Reuben blir med oss.
Hindrer du oss, får jeg deg arrestert.
- Jeg gjør ikke noe. - Stopp der.
Du får ikke ta mannen min fra meg.
Vær så snill, Anita. Det er til ditt eget beste.
Dere prøver bare å ta fra meg huset mitt.
Jeg vil at Reuben skal bo her resten av livet sitt -
sammen med meg.
Hvem tar seg av Reuben når du ikke lenger kan det?
Hvem tar seg av deg? Otto?
Otto har heller ikke jernhelse.
Jeg skal ta meg av dem.
Hva gjør du? Ta den vekk.
Anita og Reuben er som familie. Jeg tar meg av dem.
Dere er ikke i slekt. Sønnen har bestemt at de ikke klarer seg selv.
- Så det vi gjør... - Når traff Chris foreldrene sist?
Han bor i Japan, og de har ikke hatt kontakt på ti år.
Chris vet ingenting om foreldrene annet enn det du har fortalt.
Hvem er du?
- Jeg heter Shari Kenzie. - Sosiale medier-journalist.
Vi strømmer direkte nå.
- Slå av. Dere får ikke filme. - Det er et offentlig fortau.
Du sa til Chris at Anita har parkinson, men Anita -
har aldri fortalt noen om diagnosen.
- Hvordan visste du det? - Jeg må se i papirene.
Mr. Anderson er en lokal helt.
Han sier at du vet ting -
om helsetilstanden hans også.
Hvordan får dere ulovlig tilgang til eldres pasientjournaler?
Kom.
Vi er ferdig.
- Hyggelig å hilse på deg. - Du er fint ferdig!
Fjern kameraet!
- Adjøss! - Vi klarte det!
Ha det!
Jeg la ut saken om Anita og Chris for en time siden.
Nå har et titalls personer sagt at Dye & Merika tvang dem ut.
- Lett match. - Adjø.
Del gjerne historien din med meg på Shari_Kenzie.
Jeg fikk det.
Dere glemte å lukke porten!
Så du det? Han kapitulerte bare.
I våre dager pleide jævlene å gjøre motstand.
De er ikke kvitt oss ennå.
Ja.
Det føles godt, ikke sant?
Er godt naboskap en saga blott?
Jeg er hos øyenvitnene Anita og Jimmy for å finne ut mer.
Jimmy, du sa at Anita og Reuben er som familie for deg. Hva mener du?
Jeg spiser hos dem nesten hver kveld.
Jeg vet hva du venter på. Du er klar for lunsj.
Jeg vet hva du vil ha.
Oi...
Hvordan var det å flytte hit?
Helt herlig.
For familien å ha folk her som...
- Ja. - Otto?
Otto!
Ring etter ambulanse!
- Ms. Mendes? Du kan få gå til ham nå. - Ja?
Hola, Otto.
Ms. Mendes? Jeg er dr. Ellis.
- Du står oppført som pårørende. - Ja, det stemmer.
Onkelen din var ille ute. Har han fortalt hva han har?
Nei.
Det kalles hypertrofisk kardiomyopati.
Hjertet hans er for stort.
For stort?
Ok.
Unnskyld meg, altså.
Du er helt elendig på å dø.
Nå skjer det.
Det skjer.
Nå.
Jeg er kardiolog. Jeg ringer fødeavdelingen.
Gjør noe, da. Nå skjer det!
Klar? Nå skal vi ta bilde!
Kom, vi skal ta bilde!
Klare? Da sier alle "Marco".
En, to, tre.
Marco!
Otto!
Hei, Otto. Kom inn.
Folkens, dette er vår venn Otto.
Hei, Otto.
Hei.
- Er det på grunn av alle bilene utenfor? - Nei.
Jeg har med noe til deg.
Otto.
- Jeg ga den et nytt malingsstrøk. - Jeg elsker den.
Til barnet.
Takk. Hold ham et øyeblikk, bare.
- Hvorfor? - For å vise Tommy. Bare hold ham.
Jeg kommer snart. Tomaso?
Hei sann.
Skal jeg putte denne i?
Sånn.
Ja.
Ok. Yo soy abuelo Otto.
Ok?
Jeg skal vise deg hvordan denne fungerer.
Du trenger ikke gjøre noe. Rolig.
Hodet.
Så gjør vi bare...
...sånn.
Sonya, dette er Abbie og Luna, og de har noe til deg.
Hei, Sonya.
Det der er splitter nye Marco.
Og Marisol og Tommy, som jeg har fortalt om.
Hils på Sonya.
Hun elsket rosa blomster. Det var et godt valg.
Jeg liker også rosa.
Ser du?
- Klar? - Ja.
Nei.
Nei og nei.
Kom igjen, nå, Otto.
Til Marisol
Sjekk oljen, Malcolm.
Nå ser vi hva den viser.
- Ser greit ut, ikke sant? - Hvis du sier det, så.
Det var det. Her har du håndboka.
Dokumentene dine.
Og nøkkelen. Bilen er din.
- Tuller du? - Niks.
Hva?
Otto!
Tusen takk!
- Jøye meg. - Jeg reddet deg fra en Volkswagen.
Jeg har bil!
- Den er din! - Tuller du?
Otto! Du har fått pickupen!
Herregud!
Skal vi kjøre en tur?
- Skal vi kjøre tur? - Fin pickup.
Forsiktig.
- Jeg liker bilen din. - Vent til du får kjøre i den.
Den er svær.
Den er som Ottos luchador-monstertruck.
Har du tegnefilmer?
- Kan vi spise svenske éclairs? - Dette er å leve.
Ok.
Hvem vil ha frokost?
Vær så god.
- Tenk at Marco allerede er tre år. - Jeg skal åpne.
Kjære?
Otto har ikke måket gangveien sin.
Pass på bror.
Hent nøklene.
Otto?
Marisol.
Marisol. Hvis du leser dette, skal du ikke engste deg.
Jeg har ikke gjort noe dumt.
Å ha et stort hjerte er visst ikke så fint som det høres ut.
Legene advarte om at jeg kom til å dø av det, -
så jeg har planen klar, det er alt.
Katten spiser tunfisk to ganger om dagen -
og liker å gjøre sitt fornødne i fred. Vennligst respekter det.
Jeg vil gjerne ha en begravelse.
Vi minnes i dag...
Men ikke noe stort.
Bare en slags minnestund.
For de folkene som mente at jeg gjorde mitt.
En lokal helt -
og god venn av programmet blir minnet i dag: Otto Anderson.
- Jimmy, vil du si noe om Otto? - Ja.
Vi er glad i deg.
Malcolm og jeg går alle rundene dine -
ved lunsjtid og på hverdager.
Du satte spor.
Advokaten min vil gi deg tilgang til bankkontoene mine.
Jeg sløste aldri med penger, -
så du har nok til utdanning for barna.
Gjør hva du vil med resten.
- Flink bisk. - Er det en hundekake?
Bissevoven min.
Skål for Otto.
Huset og alt av innbo er ditt, -
så lenge du lover aldri å selge det til hushaiene.
Og, for guds skyld, Marisol:
Ikke la Tommy kjøre Chevyen.
Kom.
Eller noen andre.
Jeg betror den til deg.
For du er ikke en idiot.
Abuelo Otto.
Føler du eller noen du kjenner, at alt håp er ute, er det hjelp å få.
Oppsøk hjelp. Vær der for andre.
Undertekst oversatt av: Håkon J. Wikeland