- Detta har hänt... - Porschen, Asher!
Jag vet att du inte har pengar och känner nån som kan laga den.
Det var ett misstag. Jag förlorade Leila och får leva med skammen.
Jag är gay, mamma. Det finns inga böner som kan ändra på det.
- Lyder du oss inte så får du flytta. - Då bor jag inte här längre.
Jag har ingenstans att ta vägen.
- Din pappa kanske... - Jag har ingen pappa... längre.
Corey lämnade oss för några år sen.
Han skulle träna ett lag i Nevada och har inte hört av sig.
Jag tror att Spencer är vår bror. Pappa och hans mamma dejtade.
Och han satte in pengar på ett speciellt konto.
Jag heter Laura Baker och vill veta mer om en banköverföring.
INSPIRERAT AV VERKLIGA HÄNDELSER
Självklart ringer du först.
Jag jobbar sent i kväll och Dylan sover borta.
Det finns rester i kylen du kan värma när du kommer hem.
Är nåt på tok? Bara en sak till...
Har den äran i dag!
- Vi är hemma i kväll. - Hälsa att det var min idé.
Det var Dylans idé. Det blir en familjemiddag, som du vill ha det.
Allt jag behöver. Men jag önskar att jag fick äta dina majsmuffins.
- Titta i väskan. - Va?
- Hur lyckades du med det? - Jag älskar dig gränslöst mycket.
Vi ses i kväll.
- God morgon. - Va?
- Jag bara hälsade. - Hej.
- Är allt lugnt? - Hur så? Har Jordan sagt nåt?
- Om vad? - Inget. Du smular på golvet.
Ledsen.
- Är det nåt med Olivia? - Vad har hon sagt?
Hon bara beter sig underligt och tittar på mig som...
- Som du tittar på mig nu. - God morgon.
- Har du fått några pannkakor? - Jag har ätit mammas majsmuffins.
- Får jag smaka? - Hon gör dem bara en gång om året.
- Jag kan inte ge bort alla. - Är det i dag?
- Det är ingen stor grej. - Vi måste fira.
- Spencer fyller år i dag. - Visste du också det?
Jag skötte hans förflyttningsansökan. Grattis på födelsedagen.
Vilka ska vi bjuda in?
Tack, men jag äter middag hemma i kväll.
- Vi gör nåt i morgon. - Jag behöver ingen fest.
Ingen fest. Det blir en lunchgrej då vi bjuder en handfull människor.
- Han brukar ju inte fira. - Det är lönlöst att göra motstånd.
- Jag har hört ett rykte. - Jag fyller bara år.
Det var inte det. Du fixar visst saker som behöver lagas.
Tack för att du hjälpte Asher med bilen. Han har ju varit så dryg.
- Vi är sams nu. - Skönt att höra.
Han berättade att hans pappa har förlorat alla pengar.
- Är allt bra mellan er? - Pengar spelar ingen roll för mig.
- Så vi kommer i morgon. - I morgon?
- Mrs Baker skickade en inbjudan. - Jag som inte vill ha nån fest.
Enligt inbjudan är det ingen fest. Vad det nu ska betyda.
- Hon accepterar inte ett nej. - När får jag ge dig min present?
- Du behövde inte köpa nåt till mig. - Det var bara nåt jag redan hade.
- Vad sägs om i kväll? - Jag ska äta middag hemma.
Efteråt, då? Jag accepterar inte heller ett nej.
- Vi ses i kväll. - Okej.
- Var inte svartsjuk på din bror. - Det är jag inte, och säg inte så!
Hur kan du förneka det? Det var du som ringde banken.
Pappa har haft månatliga överföringar i 17 år. Vad fyller Spencer i dag?
Det bevisar inget.
Då tar vi reda på vem överföringarna går till.
Har du tänkt på om det är sant och hur Spencer och mamma kan reagera?
Våra liv skulle förändras och vi skulle inte få det ogjort.
Du kanske kan begrava problem, men det kan inte jag.
- Hur vill du ha det? - Nej, vissa hemligheter bör bevaras.
- Jag tänkte precis ringa dig, Billy. - Om vad då?
- Hej, Laura. Jag trodde att du var... - Min man? Nej, det är bara jag.
Jag ville bara påminna Billy att Spencer fyller år i dag.
Det är därför jag ringer.
Jag tänker ha kalas i morgon och hoppas att du och Dylan kan komma.
- Har Spencer gått med på det? - Han vill inte ha nån fest.
- Så vad bjuder du in oss till? - Bara en liten sammankomst.
- Är inte det en fest? - Det är en gråzon.
Lova att du och Dylan kommer i morgon.
- Gick du med på det? - Hon sa att det inte är nån fest.
- Förklara det. - Det är tydligen en gråzon.
Du borde bli advokat.
Vi har redan sjungit för honom. Du får en sång och en önskan. Blås.
- Tack så mycket. - Varsågod.
Ge hit kepsen!
Jag har inte hunnit tacka för att du hjälpte Asher med bilen.
Det är lugnt. Jag ringde bara ett samtal.
Jag gillar honom inte, men Shawn ställde verkligen upp.
Han kanske tar hand om dig, men han vill alltid få ut nåt av det.
- Ska vi gå ut? - Jag gör hellre det här.
Vad då? Skäms du för mig, eller?
Jag vill gå ut, men du hänger jämt med Shawn under veckorna.
- Och med Spencer på helgerna. - Han är min bästa vän.
Och jag är din flickvän. Eller är jag inte det?
- Du är min flickvän. - Då kan vi väl gå ut i morgon?
- Jag har planer i morgon. - Med Shawn eller Spencer?
- Jag ska jobba i frisersalongen. - När är du tillgänglig, då?
- Jag är tillgänglig nu. - Men det är inte jag.
Okej, dags att gå.
- Rose Bowl är UCLA Bruins hemmaarena. - Det här stället är...
- Historiskt. - Hur grejade du det här?
Pappa betalade för omklädningsrummet. Sånt har sina fördelar.
- Så många platser. - 90 000.
- Det känns inte ens verkligt. - Tänk när alla hejar på dig nån dag.
Eller buar om du spelar för USC.
Det är okej för mig.
- Bara jag får vara här. - Det kommer du att vara.
- Bästa presenten nånsin. - Det är bara en bra plats för den.
- Vad? - VIP-biljetter till matchen i morgon.
Det är en kvällsmatch, så du kan gå på den efter festen hos Bakers.
- Det är för mycket, Leila. - Inte alls.
De kommer med omklädningsrummet så grattis på födelsedagen.
- Vilka spelar de emot? - Jag vet inte.
- Eastern Nevada. - Är det en dålig match?
- Han kommer att vara här i morgon. - Vem?
Min pappa.
Han är linebackercoach för Eastern Nevada.
Jag har inte sett honom på sex år.
Då kanske det är dags nu.
Oj! Det är skillnad på att träna med vilja och med ilska.
- Är det nåt du vill prata om? - UCLA möter Eastern Nevada i kväll.
Din pappa är i stan.
- Har han hört av sig? - Nej, och han har varit i stan förr.
Han ville satsa på jobbet, men man får inte överge sin familj.
Han brukade säga att jag en dag skulle bli footballspelare.
Nu håller min dröm på att gå i uppfyllelse...
...utan att han vet det.
Jag har biljetter till matchen och kan gå fram till honom...
...och säga att jag håller på att uppfylla drömmen vi fantiserade om.
Jag lyckas, helt utan hans hjälp.
Jag har inte pratat med min pappa på flera år.
Han övergav mig aldrig...
...men han beslutade att jag inte var sonen han ville ha.
Samma tankar som du tänker nu.
Hitta vad du behöver hos människorna som ställer upp för dig.
Inte hos alla som har övergivit dig.
Vissa brunnar...
...kan helt enkelt sina.
- Hur många bilder tänker du ta? - Man vet när man ser det.
Vi måste göra oss i ordning.
Vad sägs om... att strunta i Spencers fest i kväll?
Vi skulle kunna stanna här...
...ensamma hela helgen.
Pappa kommer hem i morgon och vill umgås med mig så mycket som möjligt.
Det har varit så sen mamma dog. Och förresten...
Du får inte missa Spencers fest när han hjälpte dig med bilen.
- Hur ofta tänker du dra upp det? - Det hände ju nyss.
Det känns konstigt att umgås med Spencer... nu när han vet sanningen.
- Är det konstigt att umgås med mig? - Ja, lite.
- Hur länge tänker du hålla på? - Hur länge jag tänker ljuga?
Jag vet inte. Jag har inte satt nåt datum för när jag ska bekänna allt.
Jag vill inte dras med i dina förskönande lögner.
Jag tänker inte tvinga dig att ljuga.
Det är mer än så. Du måste ta reda på vad du vill bli.
Jag älskar dig för den du är. Med eller utan pengar.
Om det ska funka så måste du känna likadant. Kan du göra det?
- Hej. - Läget?
Jag vill be om ursäkt för att jag betedde mig så konstigt i går.
Det är lugnt.
- Jag är lite upptagen. - Okej... Nu beter du dig konstigt.
Det är inte ditt fel. Leila gav mig biljetter till matchen i kväll.
- Fin present. - Jag tänker inte gå.
- Varför inte? - Min pappa tränar Eastern Nevada.
Och du vill inte träffa honom.
- Han verkar inte vilja träffa mig. - Det vet du inte.
- Han kan vara rädd för din reaktion. - Din pappa hade rätt.
Han stack. Jag måste fokusera på alla som har ställt upp.
- Sa pappa åt dig att inte gå? - Det han sa var ju sant.
Jag har en adress. Crenshaw-adressen som tog emot banköverföringarna.
- Är det Spencers hemadress? - Nej, men vi kan ta reda på mer.
- Varför har du godis med dig? - För att kunna knacka på.
Tänker du låtsas vara åtta år gammal?
- LeBron är den bästa Lakern. - Kareem, Magic, Shaq, Kobe, då?
- Kung James krossar allihop. - Hejsan!
Är inte du för gammal för att sälja godis? Är det nåt med jordnötter?
Det är blandat.
- Bor du här? - Nej, det är Willys lya.
- Hur länge har du bott här? - Sen er pappa föddes.
Känner du dem?
Det är mina barnbarn.
Får vi familjerabatt?
- Jag var nog tio år här. - Du gick från fotboll till football.
Jag har koll på din statistik. Du är stark i år.
Vad pinsamt. Hur kan mamma visa den här bilden?
- Dansar hon fortfarande? - Det var längesen.
Får jag se?
- Jag hade glömt att de dansade. - Varför nu, efter alla dessa år?
- Jag har bott här hela tiden. - Vi visste inte att du bodde här.
Så Billy har hållit sin farsgubbe hemlig?
Då vet han inte att ni är här.
Han sa att du flyttade till Arizona.
Men... Varför pratar ni inte längre?
Pengar förändrar alla, till och med min son.
- En dag glömde han sina rötter. - Du tar ändå emot hans pengar.
Ingen fara, han har rätt.
Jag pressade Billy att bli den bästa spelaren han kunde bli.
Han medger det inte, men han tog sig till NFL tack vare mig.
Vill han tacka mig med en månatlig check, löser jag in den.
Det förändrar inte att min son åkte hemifrån och aldrig återvände.
Kanske för att han inte kände sig välkommen.
- Har han sagt det? - Nej, men det är möjligt.
- Vi borde bege oss. - Vi har födelsedagsfest hemmavid.
Vi vill gärna träffas igen.
Dyker ni upp utanför tröskeln så är jag hemma.
Du borde komma på festen i dag och försöka prata med honom.
Det är ingen vidare bra idé, men jag uppskattar erbjudandet.
- Vi måste åka. - Hej då.
- Så liten tillställning blev det... - De borde ha svängdörr i dag.
Snälla, säg att ni kommer för att rädda mig.
- Vi får stå ut tillsammans. - Spencer har sån tur.
Läget?
- Var sover du? - Där uppe. Femte dörren till höger.
- Femte dörren till höger? - Man vänjer sig med tiden.
Jag skulle inte vilja vänja mig.
- Sängen i Crenshaw är ändå bäst. - Så ska det låta.
- Läget? - Var ställer jag makaronilådan?
Kanske på makaronibordet?
- Men snälla...! - Du gick med på det här.
Jag äter den.
Vem har sagt att du inte får sitta?
- Har du kommit fel? - Jag fattar piken.
- Jäkligt grym lya. - Trädgården är det bästa.
Jag ska kolla, men kan du säga åt henne att hon får sitta?
Följ med.
- Vad är det? - Tänker du säga nåt om F.W?
- Farfar Willy. - Han är inte värd en förkortning än.
- Han vet allt om Spencer. - Skojar du?
Spencer är inte vår bror. Farfars adress slår hål på din teori.
Kanske inte. Pappa ljuger om Gracie och vi måste ta reda på varför.
Det måste vi inte.
Asher bara: "Nej, snälla!"
- Nu överdriver du. - Det var helgalet.
- Bilen rullade rakt ut i gatan. - Du glömde dra åt handbromsen.
Varför pratar vi ens om det? Problemet löstes. Släpp det.
- Var lagade du den? - Jag känner nån.
Känner du nån som kan laga en Porsche från 1959 på en dag?
Jag fattar inte.
- På en dag? - Pengar löser allt.
Jag drog fram pappas kreditkort och nästa dag var bilen som ny.
- Varför tog du inte tjejen med dig? - Jag vet inte.
- Du vet visst. - Vet du allt som Beverly Hills-bo?
Du gillar henne ju. Vi vet varför du håller tillbaka.
Vi måste sluta tänka på våra avvisande föräldrar.
Pratar du om din pappa? Du är inte den enda med insikt.
- Jag har biljetter. - Tänker du gå?
Nej. Jag har övervägt saken, men...
Man ska hålla sig till människorna som ställer upp och accepterar en.
Vad gör du här?
Mina barnbarn bjöd in mig.
- Bjöd ni in honom?! - Hur kan du vara arg?
- Du har ljugit om vår farfar. - Det är komplicerat.
Varför höll du honom hemlig för oss?
Det är säkert förvirrande för er. Jag gjorde det för familjens skull.
- Och det var rätt beslut. - Enligt vem?
- Jag säger åt honom att gå. - Är du rädd att han ska säga nåt?
Vad ska det betyda?! Tror ni att jag har hemligheter?
- Det vet jag att du har. - Vad gör ni här inne?
- Jag vet inte om ni vet om det... - De har bjudit in Willy.
- Jag sa ju att det var ett misstag. - Okej, Sherlock Holmes...
- Det var ju din plan. - Det är du som är tänd på Spencer.
Din jävel! Det här handlar bara om ditt störda pappakomplex.
Nu räcker det!
Kan nån förklara vad det är frågan om?
- Och varför är din pappa här? - Det vet jag lika lite som du.
- Ut med språket, annars...! - Vill du veta så måste du fråga.
Är Spencer vår bror?
Tror ni att jag är Spencers pappa?
Inte jag, men sen trodde jag det och nu vet jag varken ut eller in.
- Det var Jordans teori. - Upplys oss om den, Jordan.
- Du lät Spencer flytta in. - Jag hade inget annat val.
- Du ville stoppa hans förflyttning. - Du har varit ihop med hans mamma.
- Ledsen att du får veta det så här. - I high school, jag vet.
Är det bevisen du har?
Du har gjort utbetalningar i 17 år och vi trodde att det var underhåll.
- Men det var till farfars adress. - Precis, och han är här nu.
Jag är mållös. Ni är världens sämsta detektiver.
- Utredningen är under all kritik. - Så du är inte Spencers pappa?
Nej, jag är inte Spencers pappa.
Jag sa ju det.
Vi lägger det här missförståndet bakom oss och tar lite tårta.
Den här utredningen är öppen tills vi hittar ett lämpligt straff.
Vi har gäster, så är det för mycket begärt att le?
- Vilken knäpp skara. - Det vet jag så väl.
- Spencer James? - Det stämmer. Känner jag er?
Nej, men alla i kvarteret pratar om dig nu för tiden.
South Crenshaws stjärnmottagare som slår på stort i Beverly.
Så du är en av Billys pojkar nu? Och du blev bjuden på kalaset?
Det är mitt kalas, faktiskt. Jag fyller år och bor här.
Säger du det?
- Jag frågade inte vad ni heter. - Willy Baker.
Billys pappa.
- Ni pratar väl inte med varandra? - Vi har inte gjort det på länge.
Inte sen han gifte sig med Laura. Han borde ha stannat med din mamma.
- Min mamma och coach Baker? - De var som ler och långhalm.
Jag trodde att det skulle hålla. Jag har aldrig sett ett så förälskat par.
- Hej. - Hej.
- Har vi stannat länge nog? - Jag tar inte tid.
- Jag vill åka nu. - Alla har inte hört om hur rik du är.
- Jag sa att jag inte vill ljuga. - Det behöver du inte göra.
När du medvetet ljuger så drar du in mig i lögnen.
- Det är pinsamt. - Hemsk att du skäms för mitt liv.
- Det var inte så jag sa. - Gör vad du vill.
Laura. Hoppas att det är okej att jag dyker upp oanmäld så här.
- Du är en i familjen. - Ni har köpt ett nytt hus.
Vi har bott här ett tag.
Vad var det för fel på det förra? Inte tillräckligt stort?
- Jag ser fram emot att få se nästa. - Din pappa beundrar vårt hus.
Det stämmer. Imponerande. Du lever värsta OJ-livet nu.
Du verkar inte kunna låta bli. Jag vill att du går nu.
- Jag kom ju nyss. - Kom nu.
- Så familjen är inte välkommen? - Det är en privat fest.
Varför kastar du ut honom? Det var längesen ni träffades.
- Du vet inte vad vi har varit med om. - Eller det du om mamma var med om?
- Det var för längesen. - Varför sa du inget?
Flytten fick inte vara min idé. Om du kände till vårt förflutna...
Så du ljög för mig?
Jag fick inte kontakta min pappa för han skulle bara ha avslöjat er.
Han skulle berätta sanningen. Eller hur?
Varför verkar ingen överraskad?
- Nej... - Vart ska du?
Pappa kanske stack, men han ljög inte på det här viset.
Jag har biljetter till en footballmatch.
- Jag letar efter Corey James. - Vem är du?
Hans son.
Försök inte hindra mig att prata med pappa. Han jobbar inte för laget.
Coachen sa att han flyttade till L.A. Han vill fortfarande inte träffa mig.
Du... Det var tråkigt att höra.
Fler än du tycker det.
Vänta, Spencer!
Hur var det på jobbet?
Jag jobbade inte. Jag var på Spencers födelsedagsfest i Beverly Hills.
- Förlåt för att jag ljög. - Varför gjorde du det?
Jag var rädd att du skulle vilja följa med.
Inte för att jag skäms för dig utan för att jag skäms för mig.
Mamma slängde ut mig för att jag är som jag är.
Innerst inne känns det som att hon har rätt om mig.
Men jag inser att du ställer upp på ett sätt som andra inte gör.
Jag vill inte förlora dig, Patience.
Jag har nyss hittat dig.
Jag vill inte dölja det längre.
Tror du att du kan hjälpa mig?
Jag kan nog hjälpa dig med det.
Vet du varför jag ville komma?
Jag ville kunna släppa min pappa.
Jag ville säga att jag inte behöver veta varför han stack.
Jag ville berätta för honom vad jag har åstadkommit.
Jag blev mannen jag är i dag helt på egen hand.
Jag trodde åtminstone det.
Du är en självgjord man. Och ett prima exemplar.
Men du kan inte göra allt på egen hand.
Du behöver ett team.
En familj.
Jag hoppas att du väljer att ingå i min.
För jag har redan valt dig.
- Hej. - God morgon.
Jo, du...
Du hade rätt. Jag borde ha låtit det vara.
Det var faktiskt du som hade rätt.
Sanningen kan vara jobbig, men det är enda vägen framåt.
Förlåt för att vi har glidit ifrån varandra.
- Det är mitt fel. - Nej, det är mitt.
Jag lät dig tro motsatsen. Jag lät andra och mig själv tro det -
- men det var jag som drog mig undan.
Varför?
För det jag gjorde.
Jag var rädd för att förlora alla för ett misstag jag knappt minns.
Jag var påtänd en gång i fjol och gjorde nåt jag verkligen ångrar.
Jag... Jag låg med Asher.
- Den jäveln... - Nej, Jordan!
Det var mitt fel så klandra honom inte. Snälla!
Lova att du inte säger nåt. Leila får inte veta det.
- Snälla, lova mig det. - Jag lovar att inte säga nåt.
- Se på mig. - Jag skäms!
Det är ingen fara.
- Jag ville inte såra dig. - Jag vet.
Jag är redo att släppa honom nu.
Här finns redan allt jag behöver.
Pappa? Hej!
- Hej! - Hur mår du?
Jag ville inte väcka dig. Vi tog ett tidigare flyg.
- "Vi"? - Jag vill presentera dig för nån.
- Jag vill prata. - Om vad?
Varför dök du upp hemma hos mig efter alla dessa år?
Jag vet faktiskt inte.
När dina barn kom hit trodde jag att det fanns hopp om försoning.
Hopp? Hur kan det finnas hopp om du inte accepterar min fru?
Hon är inte en av oss. Jag accepterar dig och barnbarnen.
Jag älskar Laura. Hon är min fru och mamma till mina barn.
Om du inte kan acceptera henne så har vi inget mer att prata om.
- Då är vi väl färdiga. - Vi är nog det.
- Hur står sig grabben? - Menar du Spencer?
- Han tog det rätt hårt i går. - Han blev överraskad, men klarar sig.
Din gamla vän Corey James -
- kom förbi innan han lämnade stan för en herrans massa år sen.
Han hade en del att säga.
Om Spencer reagerade så där på att du dejtade Gracie i high school...
...hur reagerar han då när han får veta vad som verkligen hände?
Text: Magnus Öberg www.sdimedia.com