DET 13. ÅRHUNDREDE
Sov nu, skat. Lad os lægge det væk.
- Gem dig. Gem dig. - Stop der!
For at undgå blodsudgydelserne omkring Kiev flygtede folk med deres familier vestpå -
- til sikkerheden i de Carpathianske Bjerge.
Fjernt fra resten af deres land -
- bosatte de sig i et netværk af små fredelige landsbyer.
- Maksim. - Ja, mor.
Jeg har en gave til dig.
Den er magen til den, Ivan har.
- Kan du lide den? - Ja.
Den er et symbol på vores familie.
Lær af din far. Bliv en dygtig jæger.
Og fang mig noget aftensmad.
Hvorfor er du så glad? Jeg lod dig vinde.
Det ved jeg.
Petro!
Hvad synes du om den her? God kvalitet, ikke?
Skarp. Stærk.
Ja. Fint.
Ja. Vi går på jagt efter festivalen.
- Nemlig, næste gang. - Ja.
Ikke nok med at de dræber mine får -
- mine hestestalde blev brændt ned til grunden.
Denne lovløshed kan ikke fortsætte.
Tugar Volk må forlade vores jord.
Jeg kan ikke sende Tugar Volk i eksil uden at kalde ham til vores rådsmøde -
- for at høre, hvad han har at sige. - Han vil ikke komme.
Han tror, at han er hævet over os.
Jeg ved, at du og han ikke er fra Tukhlia -
- men du kæmpede side om side med den mand i Kolka.
- Hvorfor kan du ikke nå ind til ham? - Det er længe siden.
Han er ikke den samme mand som dengang.
- Maksim! - Ja far?
Tugar Volk har brug for hjælp til at jage en bjørn nær hans ejendom.
Du skal lede jagten og benytte lejligheden til at invitere ham til vores rådsmøde.
Gør det på en måde så han indvilliger i at komme.
Jeg er ikke den bedst egnede til den opgave.
Hvorfor ikke sende Ivan? Han taler bedre end jeg.
Det er afgjort. Du rider i morgen.
Folk siger, at Tugar Volks datter er meget smuk.
Ligner hun sin far, så har hun et ansigt, som skræmmer ulvene væk.
Så vil I to passe perfekt sammen.
Ivan! Du taler for meget.
Du tager med ham.
- Så får vi vel syn for sagen. - Hold mund.
Hvem du end er, så har du meget stærkere hænder end min mand.
Er det sandt?
Han bliver ved med at spørge, hvornår han må komme med på jagt.
Jeg ved det. Han er ikke stor nok endnu. Men det er han snart.
Jeg tager afsted igen i morgen.
Buchon bliver ked af det.
- Måske tager jeg en gave med hjem til ham. - Du har aldrig gaver med til mig.
- Troede, at jeg var gaven nok i sig selv. - Du troede forkert.
Gjorde jeg?
Vil du spørge ham?
- Vil du spørge ham? - Far gav dig den opgave.
Det er underligt.
De vil ikke anerkende dit styre, men de tager dig gerne med på jagt?
Der er intet sammenhold. Intet sammenhold mellem os længere.
Jeg vil vise dem, hvordan en sand leder fører an.
Det er bedst at gå til fods herfra.
Hvis vi møder et dyr, skræmmer det måske hestene.
Se. På stammen. Mærker fra bjørnekløer.
- Giv mændene besked. - Denne vej!
Et ansigt som skræmmer ulvene væk, sagde du?
Gå, jeg henter de andre!
- Er du uskadt? - Ja.
Hvad er dit navn?
Maksim. Og dit?
Myroslava.
Du er guiden, der hjælper min far?
Jeg er her faktisk for at hjælpe min far.
Vi har brug for, at Tugar Volk kommer til vores rådsmøde.
- I Tukhlia. - Tukhlia?
- Maksim? - Alt er i orden, Ivan.
- Dig først. - Nej, jeg insisterer.
Maksim. Tak.
Myro! Myroslava!
Hvor er min datter? Myro!
- Jeg er okay, jeg har det fint. - Fjern hænderne fra hende.
Hjælp ham.
Lad dem ligge. Vi skal afsted. Jagten er forbi.
Hvis ikke det var for Maksim, var jeg død.
Hvem? Ham. Hans navn er Maksim.
Maksim? Og hvad ønsker Maksim som belønning?
- Jeg gjorde det ikke for en belønning. - Fint, lad os tage hjem.
- Der er noget, han vil have. - Ja, selvfølgelig.
Hvad vil du have?
Jeg beder dig som en mand. Som en kriger.
Kom til Tukhlias rådsmøde under næste fuldmåne.
De lokale vil gerne fortælle om deres bekymringer.
Hvorfor skulle jeg gøre det?
Vi er frie folk ligesom dig.
Hvis du tror, I har ret så kom og bevis det.
I behøver ikke at skjule jer.
Jeg kunne få dig pisket din lille bastard.
Far!
Jeg kommer til dit bondemøde, fordi jeg vælger det.
Jagten er forbi. Hjem.
Nogle gange tror jeg, at Gud gav mig en søn.
Gard.
Det virker som et stort besvær bare for at imponere en pige.
Men godt klaret.
- Tugar Volk kommer til rådsmødet. - Godt klaret.
Det var Maksim.
Gør jer klar til fest.
Hvordan gik det?
Han mødte Boyarens datter.
- Hvad er hendes navn? - Myroslava.
Han er forelsket.
Af alle piger du kan vælge imellem, falder du for Tugar Volks datter.
- Goddag, min elskede. - Jamen goddag.
Du kan lide hende.
Nej, det betyder ikke noget. Ivan har ret, hun er Boyarens datter.
- Vi betyder intet for dem. - Virkelig?
Kan du huske, hvad der skete, da Ivan sendte giftesmedene til Rosanas far?
Og Zora slog ham i ansigtet.
Præcis. Han kunne ikke skyde i en uge.
Det er det sjoveste, jeg nogensinde har set.
Men se ham nu. Nogle gange er det risikoen værd.
Hvor i alverden tror du du skal hen, unge dame?
- Jeg ville plukke nogle bær. - Det har vi tjenestefolk til.
- Jeg ville selv plukke dem. - Absolut ikke.
Du lader mig aldrig gå nogen steder.
Jeg har ikke engang været i Tukhlia, som de vist kalder det.
De er ikke, som du gør dem til.
Myro -
- de mennesker bekriger mig for mit land.
De viser mig ingen respekt.
Og hvis du vender ryggen til dem, stikker de en kniv i den.
Hvorfor reddede en af dem mig så?
Min datter skal ikke plukke bær!
Find dig en anden fornuftig aktivitet!
I seng unge dame. I seng.
Jeg elsker dig.
Nej nej, det er mig, Maksim! Undskyld, Myroslava.
Er du sindssyg? Hjertet sprang næsten ud af brystet på mig!
Jeg vidste ikke, hvordan jeg skulle komme forbi tjenerne.
Kom ned!
- Undskyld, der var ikke anden vej ind. - Myro!
Har du det godt? Hvad skete der?
Ikke noget! Jeg så en rotte!
Åbn døren, Gard tager sig af den.
Nej, nej, nej, den er væk nu! Jeg skal i seng, godnat!
- Er du sikker på, du har det godt? - Ja, det er jeg sikker på!
- Godnat. - Godnat!
Hvad laver du her?
Jeg kom for at invitere dig til festen i aften.
- Festligheder? - Ja, vi skal fejre Perun.
Det er den største fest, vi har.
Det vil være sang og dans -
- masser af øl og lækker mad.
Og et fantastisk bål, som man skal se for at tro på det -
- men man kan se det fra den anden side af dalen.
Du sneg dig altså ind på mit værelse for at invitere mig?
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på. Undskyld jeg forstyrrede.
Er den her kjole fin nok?
Ja.
- Men lad kniven blive hjemme. - Okay.
Betyder det, at du tager med?
Hvordan vil du få os ud, uden min far ser os?
Mor, far, det her er Myroslava.
Myroslava, dette er min mor, Rada.
En fornøjelse at træffe dig.
I lige måde. Du er meget velkommen.
- Tak. - Og dette er min far, Zakhar.
Også en fornøjelse at træffe dig. Jeres søn reddede mit liv tidligere.
Så har vi tre ting, vi kan takke guderne for.
Maksims heltegerning, maden vi spiser og dit liv.
Hun slog bjørnen ihjel.
- Og her kommer onkel Korhun. - En fornøjelse.
Hun er smuk.
Ja, hun er meget smuk, onkel Korhun.
Ligesom dig. Find du dig lidt mere mjød.
Ja tak, mjød!
Min bror er her også et sted.
- Har du søskende? - Jeg ville ønske, at jeg havde.
Der er han.
Jeg kan huske ham fra bjørnejagten.
Han er hård engang imellem, men det er okay.
Jeg ved ikke, hvad jeg skulle gøre uden ham.
Det minder mig, om en fest min far holdt for min mor, da jeg var lille.
Alle sang og dansede.
Mine forældre dansede hele natten.
Min mor havde en hvid kjole på og en blomst i håret.
Hvad skete der med hende?
- Undskyld. - Nej, det er okay.
Det var ikke for at gøre dig forlegen.
- Gjorde du det så? - Gjorde hvad?
Lærte at danse?
Kom.
- Nyder du aftenen? - Meget.
Vær god mod min dreng.
- Det er smukt. - Det er gaver til vores beskytter.
Sentinel Rock, ser du den?
Det er faktisk en kæmpe, der beskytter dalen.
- En kæmpe? - Sådan lyder sagnet.
- Hvad er sagnet? - For længe siden -
- da venlige og kloge kæmper vandrede på jorden -
- forbandede den onde dødsgud Morana det.
Hun slog alt ihjel, i havene og på jorden.
Ingen dyr eller træer, bare klipper.
Kæmpernes konge så det og han tog sin store trækølle -
- og slog lige ned i klipperne, så de sprak og forbandelsen blev brudt.
Alt kom straks til live igen.
Naturligvis blev Morana rasende.
Hun udstøtte et gennemtrængende skrig og kongen blev til sten.
Uanset, hvad hun prøvede, eller gjorde -
- kunne hun ikke ødelægge den skønhed og det liv, der var sprunget frem.
Derfor besluttede mine forfædre sig for at bo her.
Jeg kan forestille mig det.
Skulle Morana vende tilbage, vågner kongen fra sin søvn -
- og beskytter os igen.
Du elsker stedet her højt. Og jeg forstår hvorfor.
Jeg må tilbage.
Her er mad til mange dage. Spis brødet først.
- Det gør jeg. - Dejligt at se dig, onkel Korhun.
Hav en sikker rejse hjem. Held og lykke med din søster.
Du ved, hvor meget hun taler, når hun rejser.
Det hørte jeg godt.
Bare rolig, jeg har masser af mjød -
- til at smøre ørerne med. Det var dejligt at se jer igen!
Oosta, har du set Maksim?
Der kommer han.
- Undskyld at jeg først kommer nu, mor. - Du havde vel en god aften.
Sig farvel til din mor, Buchon.
- Farvel min elskede. - Hils dem alle fra mig.
- Pas på din bror. - Det skal jeg nok.
Hav en sikker rejse.
Vi ses snart igen.
Farvel.
Ja? Hvad. Hvad?
Ja, jagt. Ja, vi skal jage.
Vi tager afsted.
Nej tak, jeg er ikke sulten.
Nej, han har travlt. Travlt.
Han havde travlt med en ny kvinde.
Der er ikke noget.
Kom.
Oosta, Oosta! Stop!
Hvad laver du? Det er mig, Maksim.
- Alt er i orden. - Maksim.
Ja, det er mig. Alt er i orden.
Du er i sikkerhed. Hvad er der sket?
Dæmoner. Dæmoner på heste.
Hvad mener du? Hvor er de andre?
Da vi kom til Korhuns landsby -
- brændte de det hele ned. Der er intet tilbage.
Jeg slap kun lige væk og så ikke hvad der skete -
- med din mor eller Rosana. Jeg er ked af det.
Tror du, du kan finde tilbage til Tukhlia?
Afsted.
Find far og fortæl ham hvad du fortalte os, forstået?
Afsted. Nu.
- Onkel Korhun! - Ivan!
Jeres mor. Rosana.
- De tog... - Hvem tog dem?
Nej, vi har ikke tid til at begrave dem.
Guderne vil forstå.
- Hvad venter vi på? - Hav tålmodighed.
Der er to vagter på patrulje.
Vi går ind fra øst. Kun sværd.
Hurtigt og stille.
- Træf dit valg. - Hvem skal dø?
- Dig? Mig? - Tag mig.
- Vær ikke bange! - Har du prøvet det før?
Man prøver det kun en gang eller to.
Det blev dig. Det blev dig.
Du slog mig. Du vandt.
- Godt klaret. - Kom så, lille mand.
Skynd dig.
Lad dem være! Rosanna, beskyt de andre.
Nej! Rada!
Stop! Vær sød og stop.
Vi har ikke gjort noget!
Maksim, du henter mor.
Petro og jeg henter Rosana og de andre.
Afsted.
Kom her. Kom.
Jeg udfordrer dig.
Jeg vil fortælle dig noget.
Kan du lide udfordringer?
I mongoler har alle prøvet at dræbe mig. Og I har alle fejlet.
Måske lykkes det for dig. Måske er du heldig.
Skynd dig, Petro.
Tag nu imod udfordringen. Dræb mig, dræb mig først!
Gør det nu!
Kom nu!
Man slår ikke en kvinde ihjel først. Så er man svag, vær en mand!
Hjælp Petro med at få dem i sikkerhed. Afsted.
Skyd! Kom nu!
- Mor. - Også mig.
Kom nu, få mig fri.
Hjælp mig.
Kom så!
Nej!
- Mor, er du ramt? - Hent de andre.
- Kom nu! - Petro.
- Det tog sin tid. - Klap i!
Afsted!
- Lad mig se. - Nej!
Vi har ikke tid, vi må gå nu.
Få mor tilbage, den vej vi kom. Jeg køber jer noget tid. Afsted.
- Mød os i hulerne. Afsted. - Jeg er med dig.
Fortsæt.
Slut dig til min familie. Jeg er lige bag dig.
Hej! Kom så!
- Hvad laver du? - Jeg vil have mig nogle mongoler.
Hvad mener du med det?
De er for mange, det er selvmord.
Jeg er ligeglad.
Det her skal gøres færdigt.
Hvis du går ud, bringer du os alle i fare.
- Og hvorfor skulle det stoppe mig? - Gør det ikke.
Maksim, skynd dig, det er din mor. Kom!
Husk, familien før alt andet.
Maksim.
- Hvad skete der? - Jeg kan ikke stoppe blødningen.
Han var allerede død, da vi ankom.
Jeg beklager, Khan.
Forsvind!
Kurere træerne -
- så de kan græde for dig.
Lad vores store mor, Mokash -
- skænke os tung regn så hun også kan græde for dig.
Beskyt Radas sjæl når hun forlader denne verden -
- og går til den næste, hvor større guder venter.
Merke.
Find ud af hvem den tilhører.
Jeg ved, at I alle er bekymrede over jeres liv og jeres jord -
- men vi er samlet for at løse vores tvist med Tugar Volk -
- og forene os med ham og hans hær for at stå stærkt mod mongolerne.
Han kommer ikke. Jeg sagde det jo.
- Han mener, han er hævet over os. - Hvad gør vi nu?
Hav tro, du gamle, se.
Kan I lugte det? Stanken af hedenske svin.
Folk i Tukhlia -
- jeg er kommet i dag -
- ikke, fordi I tilkaldte mig.
Jeg er her af egen drift.
Ikke desto mindre sætter vi pris på jeres ankomst.
Jeg vil sige, det er godt at se dig, Zakhar.
Men vi ved begge, at det ville være en løgn.
- Ja, det ville det. - Se her, dette er skrivelsen -
- der udpeger mig som jeres leder -
- jeres Boyar over alle disse lande!
Tror du, at det pergament får os til at respektere dig?
Du tvinger os til en aftale, som vi ikke har indflydelse på!
Synes du ikke, det er forkert hvis jeg uden din tilladelse -
- tager dit sværd og giver det til mine sønner?
Den mongolske hær nærmer sig!
Jeg er her for at beskytte dit folk -
- som du ikke kunne beskytte din egen kone.
Jeg overlader jer til jeres egen skæbne -
- og til de mongolske horder. - Lad guderne bestemme!
Hvis du vinder, kan du blive i Tukhlia -
- og vi vil følge dine regler.
I vil følge mine regler.
Og dine sønner -
- skal tjene i mit hus.
Men når vi vinder, skal du rejse til Gallich og samle dine mænd -
- og kæmpe skulder ved skulder med os mod mongolerne, som ligemænd.
Aftale?
Det er en aftale. Gard!
Far, jeg ved, du vil vælge Ivan, men vælg mig.
- Er du sikker på det her? - Overlad det til guderne.
Hold dig lavt. Brug hans størrelse mod ham.
Det er hermed afgjort.
Intet er afgjort.
Jeg har udgydt blod på disse jorde -
- i over 20 kampe.
Og du tror, jeg vil ære en aftale med en bonde?
Den kriger jeg kendte engang, ville ikke vove at miste sin ære.
Er du en løgner? Og en kujon?
Den kriger, jeg engang kendte -
- ville ikke beskæftige sig med skidt og lort, som en landmand!
Jeg vil bringe din hær fra Gallich -
- og vi vil kæmpe skulder mod skulder.
Hvis du stadig kan, gamle mand.
Sid op!
Tak.
Saml forsyninger!
Og nok mad til alle mine mænd!
Det var ikke så imponerende som at besejre en bjørn, men du havde jo ikke min hjælp.
Har du været her hele tiden?
Ja. Jeg hørte om din mor.
Det gør mig så ondt.
Jeg er taknemmelig for, at du nåede at møde hende.
Din mor var som min.
Venlig og sød.
Bring mig min hest!
Jeg må gå, før min far ser mig.
Men vi ses snart igen.
Ud fra det vi ved -
- er den sikreste vej vest på -
- her eller her.
Vi mangler forsyninger og forstærkninger.
Bjerget bliver svært -
- for os at krydse.
Men hvis vi går gennem kløften -
- vil vi ikke møde nogen modstand.
Vi tror, at amuletten -
- stammer fra en af landsbyerne -
- oppe af bjergsiden.
Vi vil gå op i bjergene.
Merke.
Javel. Min Khan.
Tag dine mænd med -
- og gennemsøg de landsbyer.
Find de ansvarlige.
Jeg elsker at ødelægge freden.
I dag...
Er I freden.
Hvem ejer den her?
- Jeg sværger, jeg har aldrig set den før. - Gør ham ikke ondt!
Hvorfor gør du det her?
Søg!
Tugar Volk.
Hvad er der sket?
Mongolerne har taget Tugar Volk og Myroslava.
De kæmper imod, men tiden er kort.
- Hvor mange? - Omkring 20, måske mindre.
- Myroslava. - Hent din bror og tag afsted.
- Hvor er alle henne? - De var her, da jeg gik.
De må være der inde.
Hvordan kunne du fortælle ham, at halskæden tilhørte Maksim?
De tåber dræbte Khanens søn.
Jeg giver ham, hvad han vil og vi overlever.
Maksim og hans familie er dit folk!
Hvordan kan du forråde dem på den måde?
Ved at give ham en familie redder jeg tusinder.
Det er, hvad en ægte leder gør!
Du lovede at kæmpe sammen med landsbyerne.
Vær den, der forener os mod mongolerne!
Du kæmper. Du er en tåbelig pige.
Du har ingen anelse om, hvad jeg har ofret.
Du taler om at forene dem.
De aner ikke, hvad det vil sige!
Din mor forstod det aldrig.
Min mor ofrede alt for de mennesker, hun elskede!
Og hvor var du?
Du er en kujon.
- Ivan! Der er for mange! - Løb ind i huset!
Indenfor, hurtigt, hurtigt!
Ind i huset! Afsted!
Bohun, stop! Det er Ivan!
- Find dækning! - Maksim, stil dig ved vinduet!
I det mindste har vi komfortable bænke at dø på.
Du vil have sand magt. Men du vil aldrig få den.
Jeres folk kan ikke forenes.
Vores mægtige Genghis lærte os det.
Behovet for forening.
Og ulig jer, kæmper vi -
- for at sikre vores overlevelse.
For at sikre vores føde.
Du er fuldstændig ligeglad -
- med dit eget folk.
De morderiske landsbyboeres død -
- vi vil lære dem alle en lektie.
Brænd dem.
Det er mit hjem!
Jeg var overrasket over at høre -
- de gjorde dig til Boyar over det land.
Den modløse mand som knælede for mig, fremfor at dø.
Jeg føler mig generøs i dag.
Gå. Jeg giver dig chancen for at redde dit hjem.
Der kommer nogen!
Lyt til mig! I er krigere!
Og I har bevist jeres værd!
Men I har dræbt Khanens eneste søn!
Han stopper ikke, før I er døde!
I må ofre jer selv -
- for at redde jeres familier.
Jeg beder jer. Det er nytteløst.
Og jeg sværge...
Jeg vil beskytte folket i Tukhlia.
Dø, forræder!
Brænd det ned.
De vil ryge os ud.
Vinden er til vores fordel.
Vi skjuler os i røgen og går til angreb.
Maksim har ret. Gør jer klar.
- Hvad gør du? Du er en af os! - Jeg er ikke en af jer, bønder.
Stop! Det er nok!
Paul, du og dine mænd er Tukhlianere.
Kæmp sammen med os.
Maksim.
Maksim!
Er du såret?
Din økse.
Kom.
Maksim, nej!
Bring mig mine personlige pile.
De mænd der. Dræb dem alle!
Tugar!
Tag bueskytterne med.
Bring mig de morderes hoveder.
Javel, Khan. Følg mig!
Skyd!
Holdt!
Vi har dræbt de fleste af dem, Khan.
Og de to brødre?
Jeg vil føre hele min hær -
- til toppen af de Carpathianske bjerge.
Jeg vil brænde alt, hvad du har kært.
Du skal være min guide.
Måske sparer jeg endnu engang dit værdiløse liv.
Mit barn.
Tugar Volk er allieret med Mongolerne. De kan ikke være langt bag os.
- Ivan! - Bær ham ind i huset!
Han har fået gift.
- Rosanna, Bochan. - Petro, hent Rosanna og Bochan, afsted!
- Jeg er så ked af det, min søn. - Det er i orden, far.
Guderne vil hilse mig velkommen.
Det har været en ære, lillebror. Lev dit liv.
Det er din tid.
Hvad er der sket?
Ivan. Nej, nej.
Det er i orden, min elskede. Det er i orden.
- Jeg er her. - Jeg forlader dig ikke.
Det lover jeg.
Vi mødes igen i den næste verden.
Bochan.
Græd ikke, min søn. Græd ikke.
Vær stærk.
Beskyt din mor og vores familie.
Intet er vigtigere.
Det er i orden.
Jeg vil altid våge over dig.
- Maksim, Maksim! - Hvordan?
Hvordan kan du have levet hele dit liv uden at vide, hvordan din far virkelig er?
Hvordan skal jeg kunne stole på dig?
For mange år siden, kom der en mand til vores hus i Gallich.
Han skræmte min far, på en måde jeg aldrig havde set før.
Dengang kunne jeg ikke forstå det, men i dag -
- da jeg kunne lugte hans forfærdelige stank i mit hjem -
- vidste jeg, at det var ham.
Murunda Khan.
Vores mødre fortjente bedre.
Min bror ville have ønsket, at du skulle have den.
Han var en mand af ære.
Jeg ønsker ikke at det, der skete for min familie, sker for din.
Du har gjort nok. Din familie behøver dig.
- Tag hjem. - Hjem?
Jeg har intet hjem.
Min smukke kone og min syv år gamle datter -
- sidder allerede ved gudernes bord.
Så før jeg slutter mig til min familie -
- retter jeg op på det her.
Vi retter op på det.
Mine kære landsbybeboere og respekterede naboer.
Tiden er knap.
Vores spejdere har bekræftet -
- at hele den Mongolske hær er på vej.
De stopper ikke, før de har dræbt os alle.
De er flere tusinde mand i overtal!
Vi må flygte! Kun sådan kan vi overleve!
Selv hvis vi tog afsted nu, ville deres heste indhente os.
- Og hvad så? - Jeg har måske en løsning.
Vi kan tage alt med os -
- og forlade Tukhlia gennem bjergets bagside.
Når vi alle er kommet igennem -
- river vi Sentinel Rock ned.
Vi ødelægger dæmningen -
- og skaber en flodbarriere mellem os og mongolerne.
Hvordan skal vi få tid til det? De er allerede for tæt på.
Nogle af os vil holde dem stangen.
Indgangen til Tukhila er smal.
Hvis vi samler vores krigere der -
- kan vi holde den mongolske hær i skak -
- mens resten af jer slipper væk.
Valget er jeres!
I kan svigter jeres sidemand for at redde jer selv -
- eller stå sammen, beskytte hinanden -
- og kæmpe for noget der betyder noget!
Vi kæmper!
- Jeg fik aldrig sagt tak. - For hvad?
For at du reddede mit liv. Anden gang.
Du takkede mig heller ikke første gang.
Det er sandt. Tak.
Myro, lige fra første gang jeg så dig...
Det er enkelt. Vi går den vej.
Ja!
Vor store vogter -
- du, som forfædrene udvalgte som vor beskytter.
Bryd endnu en gang Moranas ondskab.
Brug din kraft til at ødelægge -
- denne ondskabsfulde fjende.
Mongolerne vil være her ved middag.
Det er et privilegium at dø med ære!
Hvis vi dør i dag, dør vi som krigere!
- Jeg dør gerne for jer! - Ja!
På min kommando!
Træk!
Udryd de mordere!
Indtag formationer!
Skyd!
De bryder igennem!
- Jeg får alle ud af Tukhlia! - Godt, afsted!
- Bohun. Bohun! - Har vi vundet?
Jeg troede, du var død.
Troede du, at mongolerne kunne gøre det af med mig?
Khan.
Hver af de indfødte kæmper som ti.
Vi må ændre strategi.
Trække os tilbage fra bjerget.
Tugar.
Tag mændene med.
Jeg vil have landsbyen ødelagt -
- inden solnedgang.
- Vi er klar. - Sig det til de andre.
Vi gør dæmningen klar.
Alle er ude af Tukhlia! Vi er klar!
- Maksim! - Afsted! Afsted!
Tag hende. Afsted.
Kom nu afsted!
Ødelæg dæmningen.
Tag jer sammen, drenge.
For Maksim!
Jeg finder, alle du elsker.
Du skal se på når jeg slagter dem som kvæg.
Derefter deler vi to -
- den samme smerte.
Merke. Brænd det hele!
Tag mine livvagter og rid i forvejen.
Se hvor mange der har overlevet.
Træk!
Lad ikke landsbyboerne vælte klippen.
Dræb hestene!
Træk!
Jeg kommer tilbage.
Afsted!
Kom!
Det er din skyld!
Du vil i sikkerhed, Zakhar.
Jeg skåner din søn.
Giv mig din bue, Myroslava.
Dræb ham!
Nej!
Far!
- Far. - Min søn. Jeg vidste, du ville klare det.
Spar på kræfterne. Vores folk er i sikkerhed.
Din mor ville være så stolt af dig.
Det er jeg også.
Myroslava.
Pas godt på min søn.
Mor og Ivan venter på dig.
Tekster af SUBSTANCE til Danishbits Udgivet på asgrd.org