Jeg forstår ikke, at du gør det her mod mig.
Efter alt, jeg har gjort for dig!
Men det er jeg jo.
Hvorfor lytter du ikke til mig?
Jeg kan...
Jeg...
Jeg skal bare have lidt mere tid.
Hallo?
Maria... er det dig?
Det er skræmmende. Det her er ikke morsomt længere.
Tøs, kom her.
Dygtig hund.
God hund.
Nu går vi.
Har du en aftale?
Luk ham ind.
Arthur.
Bare du var lige så ivrig efter at gøre din bog færdig, som at komme til tiden.
Te?
Can, to kopper te.
Kaffe, faktisk. Sort, ingen sukker.
-Nå...? -Den er på vej.
Er du sikker?
Hvordan ser tallene ud?
Skift ikke emne.
-Du skal jo vare min forretningsagent. -Jeg kan ikke se noget manus.
-Du ved vel, hvad en deadline er? -Ja, selvfølgelig.
Du er en storsælgende gyserforfatter, men du er intet uden din nye bog.
Du har solgt filmrettighederne. Der mangler ikke penge, vel?
Nej, det har jeg ikke sagt. Din seneste bog skabte et hype.
Derfor vil forlaget have en til. Du kan blive den næste Stephen King.
Det tvivler jeg på. Jeg ville foretrække HP Lovecraft eller Clive Barker.
Det burde forbedre dit image. Begynd med at holde op med at drikke.
Du får mange penge for filmrettighederne, men du skal skrive.
-Det gør jeg. -Hvad er der så? Familieproblemer?
-Hun tager børnene. -Hvor længe?
Jeg ved det ikke. Denne gang... føles det permanent.
-Det gør mig ondt... -Men jeg skal stadig skrive, ikke?
Hvad er det, du ikke forstår, Brendan? Du er jo forfatter.
Du er ingenting uden din nye bog.
Har du fået skrivekrampe?
Det er ikke så slemt, som du tror.
Har du skrevet noget?
Du har en kontrakt på tre bøger, og du mangler en.
Vi har begge to forpligtelser.
-Sådan foregår det ikke. -Det skal det. Pyt med hvordan...
Arthur, fald nu ned.
Det er meget indflydelsesrige mennesker, som bryder sig om et nej.
-Jeg er ikke kun en pengemaskine. -Hør... Det her kan ordnes.
-Hvordan? -Et hvilehjem.
Afsides, intet internet, ingen distraktioner.
Det kan ordnes. Du får Pauls nummer.
-Hvem er Paul? -Han har adressen.
Du får tre uger... ellers er du en forhenværende.
Her, tag dette nummer... og fis så af!
Hyggeligt at ses.
Sir? Er det ham?
Ja, når tiden er inde...
Hallo?
Er her nogen?
Jeg har tilladelse.
Er det en spøg?
Meget morsomt.
Længere kører jeg ikke.
-Hvor er det? -Dernede. Jeg kører ikke derned.
Nu må du klare dig selv.
Vil du hjælpe mig med bagagen?
Jeg skal have en kvittering.
Har du brug for hjælp?
Øh... ja.
Jeg leder efter et hus.
Er du herude alene?
Det ville jeg netop spørge dig om.
-Ja, men du er... -En kvinde? Hvor galant af dig.
-Ser du mig som ydmyg og mild? -Bestemt.
Er du faret vild?
Ja... Jeg leder efter et hus.
Taxien satte mig af et forkert sted.
Kender du det?
Stirrer du altid sådan på kvinder?
Nej, jeg... Undskyld.
Pyt. Jeg driller dig bare.
Tak...
Er du kendt her på egnen?
-Hvorfor spørger du? -Jeg ville bare vide det.
Ville du bare vide det?
Ja... du har et bekendt ansigt, og...
-Jeg burde måske stoppe der. -Du er fin.
Tak.
Det er ikke langt herfra.
Du føger bare vejen... og går til venstre, og så...
-...følger du vejen, til den ender. -Til den ender?
-Til enden af vejen. Du har et sødt smil. -Tak.
Du vil måske følge mig til stedet... Jeg farer måske vild.
-Nej, jeg skal ikke den vej. -Nej, okay.
Men...
-Vi ses måske igen. -Ja.
-Det kunne være hyggeligt. -Slap af. Jeg ved, hvor du er.
-Jeg har jo lige vist dig vej. -Ja... det har du. Tak.
Pas godt på dig selv. Vi ses senere.
For pokker, her er ikke wifi.
-Er det til mig? -Brendan Cobbs?
-Ja. Skal jeg ikke kvittere? -Nej, det er din, makker.
Hej, mit navn er Alfred.
Følg mine regler, så bliver alt godt.
Regel 1: Mad mig med 12 blade, så er jeg stille og glad i 12 måneder.
Regel 2: Du skal følge regel 1, ellers bliver jeg ikke glad.
Regel 3: Du skal følge regel 1, ellers...
Regel 4: Du skal følge regel 1, ellers dør du.
Hallo?
-Liv kan være i fare. -I fare? Hvad mener du?
-Hør på mig. -Det gør jeg.
Hvem er i fare? Har det noget med Arthur at gøre?
-Arthur? -Ja, han er min ag...
-Hvad drejer det sig om? -Har du fulgt regel 1?
Nej, det har jeg ikke. Burde jeg have gjort det?
-Det skal du. Det skal du. -Okay.
Nu skal du tage det roligt... og gå tilbage.
Du har måske stadig tid.
Okay, så går vi i gang.
DUKKEN ALFRED
AF BRENDAN COBBS
Var det dig?
-Var det dig? -Hvad?
Lod du min port stå åben?
Nej, beklager.
-Alle dyrene slap ud. -Dine dyr?
Ja, mit kvæg.
-Har du åbnet porten her? -Nej, beklager.
Du er inde fra byen, ikke?
-Laver du sjov? -Bløde hænder, blød i bolden.
Du kunne ikke klare en dags arbejde.
Og så er du arrogant.
Og du snakker bare, som du vil.
Er du altid så venlig over for dine naboer?
Jeg ville vide, om du åbnede porten. Du sagde nej, så du kan gå.
Tak.
Vent!
-Sørg for at overholde reglen. -Nå ja, den regel.
-Hvorfor går du op i det? -Du skal bare overholde reglen.
For resten... Der kom en fyr med et vildt blik. Kender du ham?
Nej...? Godt så.
Hav en god dag. Fint våben. Husk nu at pudse det.
Hav en god dag.
Så fandt du det altså?
Dig...?
-Hvad laver du her? -Jeg er din nabo.
-Nabo? -Ja... bondegården.
-Hvad laver du her nu? -Jeg vil byde dig velkommen.
Velkommen?
-Hvad er klokken? -Ni.
Ni?
Jeg troede, det var midt om natten.
-Måske en anden gang. -Kom nu, jeg viste dig jo vej.
Det mindste, du kan gøre, er at drikke et glas med en ensom pige.
-Hvid eller rød? -Rød.
Hvem er du så?
-Jeg er forfatter. -Virkelig?
-Hvilken slags romaner? -Mest gysere.
Der ikke lige mig. Der er skræk i verden i forvejen.
-Giver det godt? -Rimeligt.
-Nyder du det? -Det afhænger af historien.
Undskyld ordspillet.
Frustreret?
Måske. Gysere var ikke det, jeg ønskede at skrive.
Ikke?
Nej, jeg så mig selv som en Dylan Thomas, eller...
...Ted Hughes.
Men der er ingen, der vil læse den slags... Folk vil have...
Tilfredsstillelse med det samme.
Det stemmer. Det handler altid om nu, nu, nu.
-Ingen tålmodighed. -Det er en skam.
-Så du begyndte at skrive gysere? -Ja, det er... lettere at skræmme folk.
Er det?
Tak.
Ja, nogle faste ingredienser, og bingo... så er man hjemme.
Du får det til at lyde let.
Tja, så svært er det jo ikke.
Og hvad med din familie?
Det er en historie for sig selv.
Det lyder som en interessant historie at fortælle.
Måske en anden gang.
Der bliver måske ikke en anden gang.
Hvorfor? Skal du rejse?
-Man ved jo aldrig. -Nej, det gør man ikke.
-Sæt dig ned og slap af. -Om lidt.
Hvem er det?
Den der? Den er et mareridt.
Er det alt, du har at sige? Han er fantastisk.
Mere?
-Fortæl mig, hvorfor du kom. -Må en pige ikke søge selskab?
-Jo. -Gift? Børn? Ingen af delene?
Jo... det er lidt kompliceret.
Var det derfor, hun forlod dig? Ånden i flasken?
Vi skifter emne.
Ved du, hvorfor det hedder "ånden i flasken"?
-Fordi han spolerer dit liv. -Mystikken breder sig.
Sæt dig herover og nyd din drink.
Han er lidt lusket, ikke sandt?
-Jeg har skrivekrampe. -Og?
Det var min agent, der sendte mig til dette rottehul.
Angiveligt for at jeg skulle finde inspiration.
-Har du det? -Du kan jo se, hvad jeg har skrevet.
Inspiration kommer fra alle slags kilder, ikke sandt?
-Du har ikke sagt, hvad du hedder. -Nej.
Hvem er du egentlig?
-Du har ikke fulgt regel 1, vel? -Nej, jeg har ikke fulgt den skide regel.
Den er en dum leg, og det der er en forbandet dukke.
Jeg drikker ud og går min vej. Til helvede med mine deadline.
- Deadline? -Ja, deadlinen for min bog.
For "Dukke Alfred"?
-Ja. -Hvad skete der i bogen?
Det skal jeg fortælle dig.
Forfatteren kom til sin destination, fandt dukken og ignorerede reglen.
"Matt fokuserede hårdt på at forstå, hvad han skulle gøre."
"Så hørte han nogen banke på." Ligesom Edgar Allan Poe.
Det bankede på hans dør.
Ja... Vent lige.
Så dukkede hun op ved døren, smuk, betagende
som om hun var skabt af stjerner.
-Lidt i overkanten, ikke? -Jeg har set dig kigge på mig.
Hvad skriver du? "Hun så ham i øjnene ham, og hun sagde:"...
Vi skal gøre, som reglen siger.
-Hvad sker der ellers? -Det vil du ikke vide.
Så gør vi det fandeme.
-Hvad er der sket? -Kors! Jeg skal skrive min bog færdig.
Har du ikke gjort det endnu?
Jo... jeg begyndte på det.
-Begyndte? Og du blev ikke færdig? -Nej.
Der kom en pige, og hun...
-En pige? -Ja.
-Det her er ingen leg, ved du nok. -Ikke? Der fik du mig.
Er du begyndt på regel 1?
Du må hellere gå nu.
-Henry! -Jeg er nødt til at gå.
Hvad har jeg sagt om at gå herover?
-Hvem er det? -Konen og datteren. Hvad troede du?
Det ved jeg ikke.
-Hvad laver du? -Ja, hvad laver du?
Hvad laver du?
Hold dig væk fra min familie.
Din lille djævel!
Skål.
Alfred, Alfred, stygge lille dreng
skræmmer alle fugle og ødelagde børnenes legetøj
Han fjernede al glæden og det var noget møg
Alfred, Alfred død lille dreng
Han tog ham med til huset...
Han vendte tilbage til huset...
En sidste nat... vinen fra i går.
Han går hen til laptoppen. ...ser, at alt, der er skrevet...
...lægger mærke til noget bag sig...
Vil du med ud at lege?
Mr Cobbs... har du fulgt regel 1?
Ja...
...det har jeg. Gav du ham hans blade?
Du er færdig.
Min søn... fulgte regel 1.
Han er væk nu.
Jeg kan ikke sige mere. Jeg har sagt nok.
Du... Vent.
Jeg er nødt til at vide...
...mere.
Det er dit ansvar nu, mr Cobbs. Jeg kan ikke klare mere.
Jeg har sagt for meget.
Alfred, Alfred, stygge lille dreng
Han skræmmer alle fugle og ødelagde børnenes legetøj
Han fjernede al glæden og det var noget møg
Alfred, Alfred, død lille dreng
Hvad foretrækker du? Æg, bacon...
...eller blade?
Hvad fanden har jeg gang i?
Du gjorde det her, ikke sandt?
Men hvorfor Henry? En uskyldig vagabond.
Alfred, drengen der døde.
Hvem dræbte dig?
Fra og med nu, Alfred... vil jeg overvåge dig.
Jeg vil overvåge dig hver time, hvert sekund.
Og laver du numre... så er jeg der.
Ja...
Tror du, du har kontrol over mig? Det tror jeg ikke, makker.
Min far kommer og tager dig.
Vil du med ud at lege?
Tiden er inde... Du skal møde din skaber.
-Alfred har valgt. -Alfred har valgt.
-Du bliver offeret. -Du bliver offeret.
-Du vil ikke blive glemt. -Du vil ikke blive glemt.
-Alfred skal beværtes. -Alfred skal beværtes.
-Og det begynder i aften. -Og det begynder i aften.
Hvorfor ofre dem, vi elsker...
...når vi kan ofre dem, vi ikke kender.
Din bog kommer for sent. Deadlinen betyder alt.
Jeg har brug for mere tid.
Tag det roligt. Jeg må overveje mit svar.
Er det hende?
Desværre ikke. Vi må finde en anden.
-Jeg tror, jeg har ham. -Skal jeg sende bud efter Alfred?
Ja, gør det. Vi kan ikke have flere løse ender.
-Som en blaffer. -En forfatter.
En mand, der spørger om vej.
For helvede... Jeg har ikke fortjent det her.
Det har intet med sagen at gøre.
Det er nødvendigt.
I må ikke!
Lad nu være.
Kom ud og leg.