Det er Clara. Jeg er ikke hjemme. Læg en besked.
Clare, det er mig igen. Ville bare høre, om du svarede.
Jeg savner dig.
I dag er en særlig dag,
en historisk dag, hvor den tidligere tyske kansler Adolf Hitler
stilles for en international domstol for sine forbrydelser
mod menneskeheden.
Det er kulminationen af to surrealistiske måneder,
hvor tandkort og fingeraftryk har bevist rigtigheden...
Man har indledt undersøgelser for at klargøre, hvordan Hitler
var i stand til at iscenesætte sin egen død og unddrage sig retsforfølgelse.
Det menes, at en gruppe
af undercover "nazijægere" var involveret i Hitlers pågribelse.
Kun et af gruppens medlemmer er blevet offentligt identificeret.
Kvinden, der alene spadserede ind på den amerikanske ambassade med Adolf Hitler
i Uruguay.
Tidligere FBI-agent...
Tidligere agent for FBI...
Millicent Morris.
Hvordan fik I fat på hende?
Vil du se ham hængt?
Skal Hitler dø?
Er du okay?
Gid Murray var her for at se det.
Han er her.
Han ser det her.
Han ejer en legetøjsbutik på Manhattan.
Heinz Richter åbnede legetøjsbutikken Red Balloon for 20 år siden.
Han bor alene i Forest Hills.
-Vi er tæt på, men vi skal bruge mere. -Mere?
Vi skal bruge mere. Vi må være 100 % sikre.
-Men, Ruth... -Hun har ret.
Denne mand er en samler.
Han har medbragt noget fra sit tidligere liv.
Det kan jeg forsikre om.
-Bryd ind. Se, hvad I kan finde. -Meyer, det vil udsætte os for fare.
Dræbe en uskyldig mand? Det vil udsætte os for uoprettelig skade.
Vi er tæt på. I må bekræfte ham.
Jeg ser, hvad jeg kan gøre.
Godt.
Ja.
Tænk, hvis vi har fundet ham efter alle disse år.
-Se, hvad vi har skabt. -Det er fantastisk.
Det er ikke det eneste, vi har skabt, Meyer.
Hun var en smuk pige, Naomi.
Min mors navn.
Din mor var en helgen.
Jeg troede, det ville smitte af.
Men hun var røvirriterende, Naomi.
-Gammelklog, modig... -Som sin mor.
Men hun var også som sin far. Hun var venlig, god.
Gid du havde mødt hende.
Det ville jeg også ønske.
Se på mig, Meyer.
Hun havde dine øjne.
Jeg kan huske, da han gjorde det mod dig i det forfærdelige lokale.
Jeg kunne også føle det, tror jeg.
Det brændte i mit eget hjerte.
Så mange år, Ruth.
Ja. Vi er ikke andet end ar.
Jeg er så glad for, at jeg fandt dig.
Endelig fandt jeg dig.
Lad ham leve! Lad ham leve!
Sikkerheden er på sit højeste ved retten i München.
Tyskerne har modtaget trusler
om et muligt terrorangreb fra hvid magt-grupper.
En dag med mange følelser er i vente
med overlevende fra lejrene blandt tilskuerne.
Han ser gammel ud.
Ja.
Myndighederne er bange for et angreb.
De bør være bange.
Showtime.
Hitler vil blive dømt af fem dommere.
Boris Fedorov fra Rusland, Marion Jenneret fra Frankring,
Archibald Hollings fra Storbritannien,
Lorraine Collins fra USA
og overdommer Wolfgang Mueller fra Tyskland,
hvis objektivitet er kommet under lup,
grundet påståede bånd til naziregimet som jurastuderende.
Dommer Müeller har ikke kommenteret påstandene.
Vi er samlede foran den internationale krigsforbryderdomstol
i folkets navn mod Adolf Hitler.
Mange har erklæret den for at være årtusindets retssag.
I denne retssal med denne retsbefuldmægtigede
som præsident byder jeg på en uforlignelig retssag.
Vi er her for at fastslå dette individs uskyld eller skyld
i de forbrydelser, han er anklaget for.
Husk, at mine meddommere og jeg må nå frem til enstemmighed,
før domfældelsen betragtes som endelig.
Hr. Frankel, det er anklagemyndighedens sag.
Skønt det ikke er nogen overdrivelse at sige, at det har været en kæmpe opgave
at føre regnskab over tiltalte Adolf Hitlers alvorlige lovovertrædelser,
er vores sag relativt enkel
i lyset af vores forgængeres arbejde og retspraksis
under Nürnbergprocessen og efterfølgende retssager efter krigen.
Så vi vil påstå, at vi præsenterer
en oplagt, skudsikker sag.
Tak, hr. Frankel.
Forsvaret kan nu rejse sig og fremlægge deres sag.
Gå til den!
Forræder!
Forræder! Forræder! Forræder!
Jøde! Hvordan kan du forsvare ham?
Ro. Ro i salen.
Høje dommere,
jeg står foran jer
på vegne af min klient Adolf Hitler.
Og...
Jeg er her ikke for at hævde, at min klient ikke er et uhyre,
at han ikke var diktator eller endog morder.
Jeg er her for at forsvare hans ret til en fri og retfærdig rettergang.
Og jeg er her for at argumentere for, at Adolf Hitler
skal dømmes ikke skyldig i de specifikke anklager, han er tiltalt for.
Tak.
Lad os fortsætte.
Fortæl om Deres beskæftigelse mellem 1942 og 1945, hr. Speer.
Jeg var Rigets minister for forsvarsmateriel og krigsførelse.
Dette er en erklæring, De underskrev i München.
Vil De læse de fremhævede afsnit op for retten?
"Had mod jøderne var Hitlers motto og centrale punkt.
"Måske endda netop det, der motiverede ham.
"Jeg var til stede under samlingen i Rigsdagen den 30. januar 1939,
"da Hitler forsikrede os om, at i tilfælde af krig
"ville ikke tyskerne, men jøderne blive udslettet."
Sig mig, hvornår hørte De først om Adolf Hitlers plan
om at udrydde Europas jødiske befolkning?
-Protest, højere dommere. Ledende. -Protest taget til følge.
Jeg fortsætter. I 1945 udstedte Hitler sin såkaldte Nero-befaling.
Hvad gik den politik ud på?
Alt af værdi på Rigets territorium, der kunne udnyttes af fjenden
til gennemførelse af retssager, skulle ødelægges.
Hvorfor udstedet han den ordre?
-Protest. Spekulation. -Taget til følge.
-Høje dommere, dette vidne vil... -Stille.
Fortsæt.
Da De sidst så Adolf Hitler i sin bunker i Berlin,
hvad sagde han til Dem?
Han sagde,
at hans største beklagelse var, at han ikke havde udslettet jøderne.
Hvorfor tror De, det var hans største beklagelse?
Protest, høje dommere. Spekulation.
-Taget til følge. -Høje dommere...
Taget til følge.
-...det er anklagerens... -Jeg sagde "taget til følge."
Ja.
Vrøvl.
Advokater, til dommerværelset.
Må jeg få lov til at stille et spørgsmål,
før De tager en udenretslig indsigelse til følge?
Er De færdig?
Ja.
Høje dommere.
Jeg vil gerne minde om,
at bevisbyrden i denne sag hører ind under Dem.
De må først dokumentere Hitlers skyld for forbrydelser mod fred,
forbrydelser mod menneskeheden
og sammensværgelse for at begå foregående forbrydelser.
Anklagerne, De har fremført.
Kan De gøre det uden tvivl,
bliver det til Deres fordel.
Kan De ikke det, bliver kendelsen til hans fordel.
Så enkelt er det.
Er det forstået, hr. Frankel?
Ja.
Godt.
Jeg gør bare mit job.
Jeg gør det rigtige.
Vi er begge jøder,
men vi har vidt forskellige opfattelser af, hvad det rette er.
Vi går videre til at afhøre holocausts overlevende.
Retten må komme ud over folkemordets abstraktion
og høre det fra ofrene selv.
De kan gå videre, hr. Frankel.
Jeg indkalder Mindy Markowitz
fra Brooklyn, New York, via Kalisz, Polen.
Vil De oplyse Deres navn over for retten?
Mindy Markowitz.
-Abraham Putnitsky. -Esther Schwartzman.
-Vadoma Orsos. -Isaac Wolff.
-Sara Weil. -Hvor blev De født?
-Kalisz, Polen. -Berlin, Tyskland.
-Ostrava, Tjekkoslovakiet. -Zalaegerszeg, Ungarn.
-Wien, Østrig. -Łódź, Polen.
Kan De fortælle, hvad der skete for Dem under naziregimet?
Gestapo hentede os i vores lille lejlighed
og tvang os ind i kvægvogne.
-Protest. -På hvilket grundlag?
Jeg beklager dybt, hvad fru Markowitz har været igennem,
men jeg protesterer på grundlag af relevans.
Høje dommere,
i en tid, hvor sandheden om holocaust
ivrigt bliver benægtet,
bagatelliseret og dysset ned.
Det er vigtigt at få slået fast,
at holocaust fandt sted.
Det var en systematisk kampagne for folkedrab ført af aktører og nationer,
jeg ville ønske, man kunne afskrive som opspind,
der resulterede i døden for 11 millioner
mænd, kvinder og børn.
Og blev udtænkt og udført af manden, der sidder i glasburet.
Hvis disse overlevendes vidnesbyrd ikke er relevant,
ved jeg ikke, hvad der er.
Underkendt. Værsgo at fortsætte, fru Markowitz.
Der var snesevis af os i kvægvognen.
Ingen plads til at sidde ned eller gå på toilettet. Knap nok luft.
Nazivagten skød min far for øjnene af mig.
Også min mor.
-Og så lo han. -"Venstre, højre."
Det sagde nazivagterne.
De ledte hende direkte ind i gaskamrene.
Og vi så den forfærdelige sorte røg, der kom fra krematoriet.
Hun var syv år gammel.
Min datter.
Min mandekæreste og jeg blev tvunget på dødsmarch.
Halvnøgne. Udsultede.
Sneen faldt på vores hoveder, da vi hørte de allieredes skud i det fjerne.
Vagterne beordrede mig at læsse
ligene ned i en massegrav.
Jeg kunne ikke klare det. Så jeg stak af.
Han var en smuk dreng.
Aaron.
Da vi kom til lejren,
forsøgte nazisterne at adskille os.
Min mand, Murray, ville ikke slippe Aaron.
Nazivagten
flåede Aaron ud af Murrays arme
og skød min lille dreng i brystet.
Jeg savner ham hver dag.
Jeg savner også Murray.
Livet ville have været anderledes uden alt det her.
Uden Dem.
Jeg har længe drømt om den dag,
hvor jeg ville stå over for Dem
og sige, hvordan jeg havde det.
-Protest. -Dagen, hvor jeg endelig ville blive hørt.
Fru Markowitz, henved Dem til dommerne
ikke til tiltalte.
Jeg var blot en ung pige før alt det.
Jeg elskede at danse til Marlene, læse romaner
og læste til ingeniør.
Jeg var bare en person.
Vi var bare mennesker.
Og De prøvede at udrydde os.
Vi skulle uddø.
Men nu er De i vores arena.
-Høje dommere... -Fru Markowitz.
Et rettens hus. De ville begrave os.
Men vi var frø, og vi voksede stærkere op.
Og vores grene når
retfærdighedens lys.
-Fru Markowitz. -Vi overlevede for at fortælle historien.
Og vi vil aldrig nogensinde lade verden glemme.
Fru Markowitz, det er nok.
Det var alt. Jeg er færdig.
Han fortjener hverken min ånde,
tanker eller ord.
-Det er alt, høje dommere. -Hr. Kramer.
Vi har ingen yderligere spørgsmål.
Bare et øjeblik med min klient.
Krydsforhør hende. Hun løj.
-Hun løj ikke. -Hun er en løgner.
-Og de folk løj om... -De løj ikke.
Demasker hende.
-Hr. Kramer. -Øjeblik, høje dommer.
De lyver alle sammen. De overdriver.
Vi flyttede dem blot ud af landet.
Vi har ingen yderligere spørgsmål.
Jo. Vi har mange spørgsmål.
-Hvad laver du? -Afhør hende.
-Nej. -Så er du fyret.
Vil du repræsentere dig selv?
-Hr. Kramer. -Øjeblik.
Tror du ikke, dommerne og verden vil se en rablende galning?
Kun jeg stopper dig for at blive hængt.
Skal jeg fremme den store løgn?
Skal jeg fordreje deres ord,
stikke huller i deres nøjagtige erindringer?
Så kan du hænge dig selv. Hvad bliver det?
Vi har ingen spørgsmål.
Tak, fru Markowitz.
Retten er hævet for i dag.
Retssagen har nået sin tredje dag,
hvor anklager Oliver Frankel
skal levere sin tale over for retten.
Det er manden, der startede alt det her.
I 1935 introducerede nazisterne raceloven,
der fratog jøder deres ret til statsborgerskab.
Hvem var Tysklands kansler på det tidspunkt? Adolf Hitler.
I 1941 invaderede nazisterne Sovjetunionen.
Da massemordet på jøderne begyndte,
hvem var da Tysklands kansler?
Adolf Hitler.
I januar 1942 beskrev dokumenter Wannsee-konferencen i Berlin,
hvor Hitlers plan, den endelige løsning,
den permanente udryddelse af det jødiske folk,
blev koordineret og diskuteret af chefløjtlanter
på hans ordrer.
Jorden er rund.
Himlen er blå.
Og Adolf Hitler er ansvarlig
for mordet på 11 millioner jøder,
romaer, homoseksuelle,
systemkritikere, kommunister, polakker
og utallige andre
under sit folkedrabsregime.
Anklageren har afsluttet sin bevisførelse.
Hallo?
Er det Heinz Richter?
-Hvem er det? -Læg ikke på.
Jeg vil fortælle dig, at der er en kvinde.
En overlevende, der har fundet dig.
Og du gør klogt i at finde hende først.
-Forstår du, hvad jeg siger? -Hvem er du?
Hun hedder Ruth Heidelbaum.
2513 73rd Street, Brooklyn.
-Fik du det skrevet ned? -Hvem er det?
Min ære kaldes loyalitet.
-Hallo? -Det er mig, Ruthie. Jeg vil høre til dig.
Jeg har det fint, Mindeleh. Tak.
Men vi bør tale i morgen.
Jeg har fundet noget.
Det er femte dag i århundredets retssag
og Adolf Hitlers advokat, Benjamin Kramer,
begyndte sin fremstilling...
Strategien afspejler: "Kast alt, se, hvad der bliver hængende."
På et punkt er næsten alle i hele verden enige om,
at Hitlers advokat har udtømt alle sine muligheder,
hvilket kun efterlader et spørgsmål til hr. Kramers strategi.
Vil Hitler vidne?
Hvad fanden laver du? Du kan ikke lade ham vidne.
-Hvorfor ikke? -"Hvorfor ikke"?
Fordi du giver ham fri sendetid. To millioner mennesker i verden.
Endnu en kasse at stå på, endnu en talerstol, endnu et tv-show.
Han har ret til et forsvar.
-Til hvilken pris? -Oliver.
Han vil hverve proselytter, lyve, benægte, indoktrinere,
opildne, han vil avle en ny generation. Nej!
Det kan du ikke tillade.
Du er god til krydsforhør. Det er hans ret.
-Vil du være ansvarlig... -Det er hans ret.
Selv han har rettigheder. Hvad ville vi ellers være?
Vil du være ansvarlig for at avle en ny generation af nynazister?
Racister, antisemitter, massemordere.
Hvis han vidner, hvis du tillader det,
hvad gør han dig så til?
Men gør jeg ikke,
hvad gør han så os til?
Det kan ikke blive forlorent.
Et show, en selvbestaltet domstol.
Hvis vi ikke giver ham et ordentligt forsvar,
bliver vi som ham.
Nej, nej.
Du er jøde, Ben.
-Jeg ved det. -Du er jøde.
Gør du det her?
Det er ikke blot kritik af dig. Det handler om os alle.
Hvad siger det om os?
Derfor gør jeg det. På grund af det, det siger om os.
Sværger De at fortælle sandheden, hele sandheden og kun sandheden
og sværger ved Gud?
Jeg sværger ved Gud.
Måske er det en fidus.
Alle tv-apparater i hele verden er stillet ind på ham. Han er ude på noget.
Det er vagterne, jeg er bekymret for. Militærpolitiet?
Vores kontakter har tjekket alle.
Vi har bekræftet deres baggrund, referencer, identiteter.
Vi holder altid øjnene åbne.
Forsvaret har ladet Hitler stå i vidneskranken i en time
og forsøgt at skabe afstand mellem den tidligere kansler og hans underordnede.
Har du beordret seks millioner jøders død?
Nej.
-Beordrede du seks tusinde jøders død? -Nej.
Beordrede du en enkelt jødes død?
Jeg har aldrig beordret drab på jøder.
Og intet dokument eller papir vil sige noget andet.
Amerikanere dræbte deres oprindelige folk
og gjorde afrikanere til slaver.
Briter anbragte boere i koncentrationslejre,
og sovjetter dræbte millioner af mennesker.
Og de dømmer mig?
Ingen yderligere spørgsmål.
Deres vidne.
De siger, De fulgte tyske love efter reglerne.
Det stemmer.
De siger, De kun udførte krigspligter
og overholdt de internationale vedtægter.
Det stemmer.
De siger, De aldrig beordrede nogens død
under Deres regeringstid.
Det stemmer. Jeg er uskyldig.
Uskyldig.
Brød De ingen love eller konventioner, hvorfor skjule sig?
Hvorfor skjule sig i Argentina på et 20 hektar stort område
uden at kunne bevæge sig?
-Jeg skjulte mig ikke. -Hvad gjorde De så?
-Jeg var på ferie. -Ferie?
-I 30 år? -Jeg fortjente det.
Jeg befandt mig i min sommerbolig i Argentina og nød solen.
Slappede af. Og skrev et nyt kapitel i mine erindringer.
Og arbejdede på at vende tilbage.
-Tilbage til hvad? -Politik.
Tror De, De vil være velkommen på verdensscenen?
Alle kan lide en god comebackhistorie, ikke?
De siger, De baserede Deres ideologi på idéen om en herrerace.
Vil De fortælle, hvad det betyder?
Protest. Relevans?
Alle Hitlers handlinger var baseret på én ideologi.
Kernen i denne idelogi var idéen om en herrerace.
Kriminalitet klarlægges ved at klarlægge hensigt.
Pas på, hr. Frankel.
Så denne teori om herreracen.
Hvad går den ud på?
Denne løgn.
-Det er ikke en teori. Men et faktum. -Og dog er De her.
I fængselsdragt og lænker.
Det er underligt for en konge, ikke?
Det skyldes den jødiske sammensværgelse.
Den jødiske sammensværgelse.
Den gamle løgn.
-Protest. -Underkendt.
Så De er her på grund af jøder. Som mig. Hvordan lyder det?
-På grund af løgne. -Løgne. Om hvad?
Om arten af mit engagement.
Så De var ikke involveret i udryddelsen
af millioner af mænd, kvinder, børn og spædbørn?
Selvfølgelig ikke.
Vil Deres følgesvende ikke blive skuffede over at høre det?
Der er mange racister og ekstremister
derude, som stadig tilbeder Dem,
netop fordi De stod bag folkedrab på seks millioner jøder.
Hundredtusinder romaer,
homoseksuelle
og andre.
Siger De, at det var forkert at tilbede Dem?
Det var ikke forkert. Jeg er en mand med mange talenter.
En reformator og omvælter af verdensordenen.
Verdensorden.
Så De er ansvarlig for holocaust?
-Jeg... -Så det var forkert at forgude Dem?
-Nej, de er... -Hvad er det?
Enten benægter De Deres deltagelse i holocaust,
eller også sætter De en ære i udryddelsen af millioner af mennesker.
Ikke begge dele.
Det er det, I gør, I jøder. I forvrider ord.
I er ansvarlige for det, der skete med jer.
Selvfølgelig er vi det. Vi er ansvarlige for alt.
For pest og jordskælv, Den Store Depression,
alle verdens krige.
-Sygdom. Og hungersnød. -Smerte og elendighed.
Og al ondskaben.
Og alt mørket i verden, som I har skabt.
I skurke!
Skadedyr. Afskum!
-Derfor skjulte De dem? -Jeg skjulte mig ikke.
For De er rablende skør. En farce.
En narkomisbruger, der er manisk, spag, modbydelig, patetisk og falsk.
Som brugte det mest basale værktøj af alle, frygt, for at dæmonisere og vende
uvidende, uvidende mennesker mod deres landsmænd
blot for at bevare magten.
-Protest. -Taget til følge.
Jeg er stadig leder af partiet.
Hvilket parti? Nazipartiet eksisterer ikke.
-Jeg er leder af Riget. -Vesttyskland er et udviklet demokrati.
Tror du, jeg taler om Tyskland?
Jeg er leder af en bevægelse, der har rejst sig i folks hjerte og sind,
i deres blod og jord.
Naturligvis gav jeg ordren.
Naturligvis havde jeg visionen.
Naturligvis er det mig.
Ro i salen.
Og mit folk vil stadig følge mig.
-Hører du mig? -Ja.
Og vi vil hvert minut i døgnet bekæmpe det.
Vi ved, at det ikke forsvinder.
Vi ved, at had, uvidenhed og frygt
altid vil være en del af vores kollektive samfund.
Men det vil De ikke.
En dag vil de finde et nyt idol, en ny bedrager,
der er udsprunget af nye massekommunikationsmidler,
men falbyder de samme gamle løgne
om bussemænd, døende kulturer og dybe stater.
Og ham vil vi også modarbejde.
Ingen yderligere spørgsmål.
Efter to dages votering
er kendelsen nået.
Verden venter i spænding på dommernes bekendtgørelse i eftermiddag.
Mine meddommere og jeg har lyttet opmærksomt
til vidnesbyrd og fremlæggelser i retten.
Vi har undersøgt alle dokumenter og beviser.
Retsbetjenten vil føre tiltalte for domstolen.
Adolf Hitler, i anklagepunktet om forbrydelser mod fred
finder domstolen Dem skyldig.
I anklagepunktet om krigsforbrydelser, skyldig.
I anklagepunktet om forbrydelser mod menneskeheden, skyldig.
I anklagepunktet om plan eller sammensværgelse for at begå mord, skyldig.
Adolf Hitler, De er hermed idømt
livstidsfængsel uden mulighed for prøveløsladelse.
Adolf Hitler er kendt skyldig i samtlige anklagepunkter.
Kom nu.
Hvad sker der?
Pis!
Tilkald læge.
Fandens.
Vi har brug for en ambulance.
Vi har brug for hjælp! Fart på!
Han har et hjerteanfald.
De siger, han fik et hjerteanfald. De kører ham på hospitalet.
Ja.
Afgang.
Vi skal afsted. Han er ude på noget.
Syv minutter fra Universität München.
Seks minutter fra Universität München.
Seks minutter væk.
På hospitalet sikrer jeg hans stue.
-Du klarer omgivelserne. -Hvis det er der, de kører hen.
-Hvem har en ekstra pistol til mig? -Mig.
Sådan et bundt spejdere. Jeg er vild med det.
-Sømmet i bund! -Afsted!
-De slipper væk! -Kør.
Hold fast.
Hvad laver du?
Hvad fanden laver du?
Hospitalet er den vej!
Heil Hitler!
Ti sekunder.
Nu! Nu! Nu!
Nu!
Hold fast!
Joe!
Vi må skynde os, Mein Führer.
Pas på.
Det var på tide.
Goddag, min elskede.
-Og bravo til dig. -Det var en ære at redde ham.
Men du reddede ham ikke helt.
Hvad er nu det?
Hvor var du pinlig i retssalen.
Det blev vist i hele verden. Advokaten havde ret.
Du lignede den patetiske, ondskabsfulde og fantasiforladte galning, du er.
-Nej. -Arvefølgen begynder nu, min skat.
Jeg tager kronen. Jeg tager ledelsen.
Da du har tilladt dig selv at blive fanget,
kan vi ikke risikere at lade dig forsvinde igen.
Vi dræber dig her, brænder dit lig
og foregiver, at du er undsluppet til et ukendt sted
og bliver aldrig set eller fanget igen.
Der er et problem.
Du er ingen leder.
Jeg har reddet dit skind to gange. Jeg er mere leder, end du nogensinde har været.
Gør det!
Denne sag er desværre ikke for dronninger.
Men jeg er en leder.
Jeg er fremtiden.
Vi skal afsted.
-Hvad ønsker du? -Du skal give mig din velsignelse.
Folk kan godt lide en klar arvefølge.
Jeg samlede en hær, mens jeg sad i fængsel. Kom.
Disse mænd kan kæmpe og dræbe. Jeg kan lede dem.
De får os væk. Der er en helikopter på vej.
Duk dig. Ned!
Travis!
Travis. Hvor er du?
Se på mig. Se på mig!
Jonah!
Læg jeres våben! Nu!
Ned på knæ!
Kom så ned på knæ!
Kom nu, kom nu, kom nu...
Jonah, hold ud.
Hvor er han?
Skaf så den ambulance.
Skaf en ambulance nu!
Amen.
1977 TO MÅNEDER EFTER RUTHS DØD...
Gid jeg kendte hende.
Den virkelige hende.
-Du kendte hende, Jonah. -Nej.
-Jo. -Nej, jeg gjorde ej.
Ikke den, der jagtede nazister,
ikke selvtægtsudøveren.
Ikke kvinden, før alting skete.
Men du kendte hver en del af hende.
Jonah, jeg har været mange år på denne jord.
Jeg har set menneskers dimensioner.
Jeg har kendt dobbeltgængere.
Engle og uhyrer, begge dele.
Men over alt andet
er der et sandt jeg.
Hver af os vælger, hvem vi vil vise det jeg til.
Og Ruth valgte dig.
Kun du, Jonah, så hendes virkelige jeg.
Måden, hun kiggede på månen,
som om det var hendes ven, der forlod hende for alle de år tilbage.
Hun frygtede altid, at hun ville glemme sin mors ansigt.
Hun ønskede, at hun ikke blot var kendt som en overlever.
Men hun var taknemmelig for, at hun gjorde.
Der var så meget mere ved hende.
Hver gang hun grinede, blinkede hun.
Hun elskede at ønske med øjenvipper.
Det elskede hun.
Hvor vidunderligt. Hvor befriende for hende,
at hun havde dig.
Du var der.
Og du så hende
som et menneske.
Og er det ikke det, vi alle ønsker?
Men tænk,
om det er alt, vi har brug for.
Vores belønning for at være til i dette absurde liv er at blive set.
Så enkelt.
Hvad er der ellers end at blive set?
-Hej. -Hej.
Undskyld.
Kom, skat. Vi kommer for sent.
Siger kvinden, der har været i bad i en time.
TAK MILLIE MORRIS
Ja.
Bonjour, Madame Morris. Jeg har kongreskvinde Handelman til Dem.
-Agent Morris. -Liz.
Det er længe siden. Men jeg ringer for at sige "godt arbejde."
-Hvad? -Med at bringe Hitler for retten.
Vi vil gerne hædre dig med Kongressens guldmedalje.
Jeg ringede for at fortælle den gode nyhed.
Det var mig.
Jeg skød ham. Jeg skød Prentz. Det var mig.
Vi glæder os til at hædre dig i D.C.
Du er en helt, Millie.
Verden har brug for helte.
Kom nu. Vi kan ikke komme for sent.
Mazel tov!
Jeg er chokeret over, du ikke har ledsager med.
Selvfølgelig har jeg det.
-Sig ikke, du tager den... -Overalt jeg går.
-Du er en idiot. -En Oscar-vindende idiot.
Har du hørt fra Joe?
Nej.
Han lagde en besked. Han lød glad.
Jeg håber, han er okay, hvor han er.
-Jeg er glad for, at du er okay, Rox. -I lige måde.
-Skål, min ven. -Skål.
Hvordan drikker man dem?
Jeg danser ikke alene. Du kommer med mig.
Vi kommer alle med dig.
Det er Oscar. Han er vild med at danse.
Hej. Tillykke.
Jeg gør mig klar til hendes mors skål.
Hun ville være stolt af den, du er blevet til,
den du er.
Jeg har kendt mange uhyrer. Du er ikke en af dem.
Også du, Millie. Det håber jeg, du ved.
Hej, husbond.
-Du, mig, dansegulv. -Okay.
Middag, nummer 45278.
45278?
Ved du ikke, hvem jeg er?
Hej, skat.
Alt vel hos Veronique?
Veronique var et stort, gammelt fransk fjols som sædvanlig.
Du har sørme fået valuta for pengene.
Vi bor i en skotøjsæske i New York.
Clara kommer snart hjem.
Ja. Om 14 minutter, vil jeg tro.
Sidst jeg så, var hun stadig i Rue St. Dominique.
-Jeg er ude af spillet, Harriet. -Det ved jeg.
Desværre. Jeg kom bare med en bryllupsgave.
Jeg elsker bryllupsgaver. Åbn den.
Du og Millie har allerede givet os et forfærdeligt ostefad.
Den her er bare fra mig. Millie ville ikke bifalde.
Jeg fandt den hos Chava, da jeg ryddede ud.
Hvad er det?
Telefonoptagelser fra Heinz Richters legetøjsbutik Red Balloon.
17. juni 1977.
Da min safta blev dræbt?
Kl. 21.17, kun et par timer før Ruth blev myrdet,
kom der et opkald fra 212-073-4309.
Nummeret tilhørte...
Meyer Offerman.
Meyer ringede til Richter.
Meyer gav ordren.
Det gør mig ondt med din bedstemor.
Ruth havde opdaget, at Meyer var ulven.
Hun havde regnet det ud.
Men før hun kunne reagere, fik han ram på hende.
Ondskab hviler ikke, Jonah. Ondskab trækker sig ikke tilbage.
Så hvorfor bør vi?
Hvordan kan vi?
Historier om fortiden kan ændre fremtiden.
Nå, men hils Clara.
Jeg ønsker jer alt mulig glæde for fremtiden.
Miami var en glædelige overraskelse.
Jeg tænkte, det var et godt temposkift.
-Hvad? -Jeg ser dem i dig.
Din safta, Chava.
Jeg ser dig. Og jeg elsker, hvad jeg ser.
For en ny begyndelse.
JÆGERE
Tekster af: Maria Kastberg
Kreativ supervisor Maiken Waldorff