Clarát hívtad. Jelenleg nem vagyok elérhető. Hagyj üzenetet!
Clara, megint én vagyok. Csak azért hívtalak, hogy beszélhetünk-e.
Hiányzol.
A mai egy igen jelentős nap,
egy történelmi nap, ugyanis Adolf Hitler, egykori német kancellár
felelni fog az emberiség ellen elkövetett bűneiért
a Nemzetközi Törvényszék előtt.
Szürreális két hónap tetőpontjához érkeztünk,
melynek során ujjlenyomatok és fogászati adatok megerősítették...
Megkezdődött a nyomozás abban a kérdésben, hogy vajon Hitler
hogyan tudta megrendezni saját halálát, és ezzel elkerülni felelősségre vonását.
Azt rebesgetik,
hogy egy titkos „nácivadász” csapatnak sikerült elkapnia Hitlert.
Az említett csapatból mindössze egyvalaki nevét hozták nyilvánosságra.
Annak a nőnek a nevét, aki maga sétált be Adolf Hitlerrel az amerikai nagykövetségre
Uruguayban.
Egy volt FBI-ügynök...
Az FBI egy korábbi ügynöke...
Millicent Morris.
Elárulja, hogyan kapták el?
Ön felakasztaná?
Kapjon halálbüntetést?
Jól vagy?
Bárcsak Murray is láthatta volna ezt!
Velünk van.
Látja ő.
Játéküzlete van Manhattanben.
Igen. Heinz Richter 20 éve nyitotta meg a Vörös Léggömb Játékboltot.
Forest Hillsben él egyedül.
- Közel járunk, de több kell. - Több?
Pontosan. Száz százalékig biztosnak kell lennünk.
- De, Ruth... - Igaza van.
Ez a férfi egy gyűjtő.
Lesz nála valami az előző életéből.
Ezt garantálhatom.
- Törjetek be! Hátha találtok valamit. - Meyer, ezzel lebukhatunk.
És ha egy ártatlan emberrel végzünk? Na az buktatna le minket.
Nagyon közel járunk. Azonosítanunk kell.
Meglátom, mit tehetek.
Helyes.
Jól van.
Ennyi év után belegondolni, hogy talán megtaláltuk.
- Nem semmi, mit értünk el. - De nem ám.
És nem csak erre lehetünk büszkék, Meyer.
Naomi olyan gyönyörű lány volt.
Anyám nevét kapta.
Édesanyád egy szent volt.
Abban reménykedtem, hogy Naomi rá üt majd.
De sajnos csak a baj volt vele.
- Koravén, vakmerő... - Akár az anyja.
De azért az apjától is örökölt egyet s mást. Kedves volt, jó ember.
Bár láthattad volna!
Hát igen.
Nézz rám, Meyer! Nézz rám!
A te szemedet örökölte.
Emlékszem, amikor ezt tették veled abban a rémisztő szobában.
Szinte én is éreztem.
Beleégett a szívembe.
Az a sok seb, Ruth.
Igen. Mi csak egy rakás seb vagyunk.
Nagyon örülök, hogy rád találtam.
Végre valahára rád találtam.
Hagyjátok életben!
Nagyon résen kell lenniük a biztonságiaknak a müncheni bíróságon.
Németország több hiteles fenyegetést is kapott
lehetséges terrortámadásról fehér szélsőséges csoportoktól.
Érzelemdús nap elé nézünk,
hiszen holokauszttúlélők is jelen lesznek.
De öregnek néz ki.
Igen.
A hatóságok támadástól tartanak.
Tartsanak is!
Kezdődik.
Öt bíró fogja kihallgatni Hitlert.
Oroszországból Borisz Fedorov, Franciaországból Marion Jenneret,
az Egyesült Királyságból Archibald Hollings,
az Egyesült Államokból Lorraine Collins,
Németországból Wolfgang Müller, a legfelsőbb bíróság elnöke,
akinek pártatlansága erősen vitatható,
hiszen joghallgatóként szoros kapcsolatban állhatott a náci rezsimmel.
Müller legfelsőbb bíró azonban nem kommentálta a vádakat.
Azért gyűlt ma össze a Nemzetközi Büntetőbíróság,
hogy döntsön az emberek kontra Adolf Hitler ügyben.
Sokak már most az évezred tárgyalásának tekintik.
Megerősíthetem ezen tárgyalóteremben,
mint a bíróság elnöke, hogy ez is ugyanolyan tárgyalás lesz, mint a többi.
Az a feladatunk, hogy megállapítsuk, a vádlott ártatlan vagy bűnös,
utóbbi esetben minden kétséget kizáró bizonyítékra lesz szükségünk.
Ne feledjék, kollégáimmal egyhangú döntésre kell jutnunk,
mielőtt meghoznánk a végleges ítéletet.
Mr. Frankel, megadom a szót.
Bár nem túlzás kijelenteni, hogy a feladatunk embert próbáló volt,
már ami a vádlott, Adolf Hitler súlyos bűntetteinek összegyűjtését illeti,
a helyzet az, hogy az ügyünk kifejezetten egyszerű,
hála az elődeink munkásságának és azon precedenst figyelembe véve,
amelyet a hadbíróság alkalmazott Nürnbergben és a többi tárgyaláson.
Így hát az lesz a feladatunk, hogy egy olyan ügyet képviseljünk,
amely egyértelmű és megkérdőjelezhetetlen.
Köszönjük, Mr. Frankel!
Most a védelemnek adom meg a szót.
Csinálja ki őket!
Áruló!
Hogy képviselheted őt zsidóként?
Rendet a teremben!
Tisztelt bíróság,
a védencem,
Adolf Hitler nevében állok önök előtt.
És...
nem azért vagyok itt, hogy azt mondjam, a védencem nem egy szörnyeteg,
vagy hogy nem volt diktátor, sőt gyilkos.
Azért vagyok itt, hogy garantáljam, hogy szabad, igazságos tárgyalást kapjon.
És amennyiben a tények nem igazolják,
Adolf Hitlert fel kell menteni az említett vádak alól.
Köszönöm.
Kezdjük el!
Kérem, Mr. Speer, ossza meg velünk, mivel foglalkozott 1942 és 1945 között!
Fegyverkezési és haditermelési minisztere voltam a Birodalomnak.
Ezt az tanúvallomást Münchenben írta alá.
Lenne szíves felolvasni a kiemelt részeket a bíróságnak?
„A zsidók gyűlölete volt Hitler mottója és alapeszméje.
„Talán minden tettének mozgatórugója is egyben.
„Jelen voltam a Reichstag 1939. január 30-ai gyűlésén,
„ahol Hitler biztosított minket arról, hogy háború esetén
„nem a németeket, hanem a zsidókat fogják megsemmisíteni.”
Árulja el, mikor szerzett tudomást Adolf Hitler azon tervéről,
hogy kiirtaná a teljes európai zsidóságot?
- Tiltakozom. Rávezetné a válaszra. - Elfogadom.
Akkor folytatom. 1945-ben Hitler kiadta az úgynevezett Néró-parancsot.
Mit szolgált ez a parancs?
Mindent, ami az ellenség javát szolgálhatta volna a Birodalom területén,
kötelezően meg kellett semmisíteni.
És miért adta ki ezt a parancsot?
- Tiltakozom, bíró úr. Spekuláció. - Helyt adok.
- Bíró úr, ez a szemtanú segíthet... - Elutasítom.
Folytassa!
Árulja el, amikor legutóbb látta Adolf Hitlert a berlini bunkerében,
mit mondott magának?
Azt mondta,
azt bánta a legjobban, hogy nem irtotta ki az összes zsidót.
Mit gondol, miért ezt bánta meg a legjobban?
Tiltakozom, bíró úr. Megint spekuláció.
- Helyt adok. - Bíró úr...
Azt mondtam, helyt adok.
- ... jogomban áll... - Azt mondtam, helyt adok!
Hogyne.
Picsába!
Ügyvéd urak, folytassuk az irodában!
Feltehetek valaha egy kérdést anélkül,
hogy jóváhagyná a fránya tiltakozásait?
Befejezte?
Igen.
Tisztelt bírók!
Emlékeztetném, ügyvéd úr,
hogy a bizonyítási teher ebben az ügyben önre hárul.
Döntően alá kell támasztania Hitler béke elleni bűneit,
háborús bűneit, emberiség elleni bűneit,
és azt a tényt, mely szerint valóban elkövette ezeket.
A vádakat, amiket felhozott.
Ha megdönthetetlen bizonyítékkal tud szolgálni,
az ön javára döntök.
De ha képtelen rá, az ő javára döntök.
Ilyen egyszerű.
Megértett, Mr. Frankel?
Igen.
Helyes.
Én csak a munkámat végzem.
Azt teszem, ami helyes.
Mindketten zsidók vagyunk,
mégis teljesen másképp látjuk, mit jelent helyesen cselekedni.
Most a Holokauszt túlélőinek adjuk meg a szót.
A bíróságnak most szembesülnie kell a népirtás tényével,
méghozzá maguktól a túlélőktől.
Folytassa, Mr. Frankel!
Ms. Mindy Markowitzot szólítom,
Brooklynból, New Yorkból, aki Kaliszban, Lengyelországban született.
Lenne szíves megosztani a nevét a bírósággal?
Mindy Markowitz.
- Abraham Putnisky. - Esther Schwartzmann.
- Orsós Vadoma. - Isaac Wolff.
- Sara Weil. - Megtudhatnánk, hol született?
- Kaliszban, Lengyelországban. - Berlinben, Németországban.
- Ostravában, Csehszlovákiában. - Zalaegerszegen, Magyarországon.
- Bécsben, Ausztriában. - Łódźban, Lengyelországban.
Megosztaná velünk, mi történt önnel a náci rezsim alatt?
A Gestapo elvitt minket a kis lakásunkból,
és marhavagonokba tereltek.
- Tiltakozom, tisztelt bírók. - Milyen alapon, ügyvéd úr?
Nagyon sajnálom, ami Mrs. Markowitzcal történt,
de nem hiszem, hogy ez idevágna.
Tisztelt bíróság,
egy olyan korban, amikor a Holokauszt tényeit folyamatosan
és hevesen tagadják,
lekicsinyítik és ócsárolják,
rendkívül fontos tisztázni azt a tényt,
hogy a Holokauszt igenis megtörtént.
Hogy ez egy szisztematikus népirtás volt olyan egyének és nemzetek által,
akik örömmel hallanák, ha mindezt mesének neveznénk,
pedig 11 millió ember halálát követelte.
Férfiakét, nőkét és gyerekekét.
És mindez annak az embernek köszönhető, aki abban az üvegkalitkában ül.
Ha a túlélők vallomásai a történtekről nem kapcsolódnak az ügyhöz,
akkor nem tudom, mi igen, tisztelt bíróság.
Tiltakozás elutasítva. Folytassa, Ms. Markowitz!
Több tucatnyian voltunk abban a marhavagonban.
Nem tudtunk leülni, nem tudtunk kimenni vécézni. Alig kaptunk levegőt.
A náci őr a szemem láttára lőtte le az apámat.
És az anyámat is.
- Aztán nevetett. - „Balra! Jobbra!”
Ezt mondták a náci őrök.
Egyenesen a gázkamrába zavarták.
Majd láttuk azt a szörnyű fekete füstöt kiáramlani a krematóriumból.
Még csak hétéves volt.
A kislányom.
Halálmenetre kényszerítettek a párommal.
Félmeztelenül. Csontsoványan.
Hó hullott a fejünkre, miközben a távolból hallottuk a szövetségesek lövéseit.
Az őrök azzal a feladattal bíztak meg,
hogy a holttesteket egy tömegsírba hordjam.
De képtelen voltam. Úgyhogy elfutottam.
Olyan gyönyörű kisfiú volt.
Aaron.
Amikor a táborokba értünk,
a nácik megpróbáltak elválasztani minket.
A férjem, Murray, nem engedte el Aaront.
A náci őr
kitépte Aaront Murray karjából,
és mellkason lőtte.
Mindennap eszembe jut.
Ahogy Murray is.
Ahogy az is, hogy mennyire más lenne az életem, ha nincs ez az egész.
Ha te nem lettél volna.
Nagyon régóta vártam már ezt a napot,
hogy szembenézhessek veled,
és elmondhassam, milyen érzés volt.
- Tiltakozom, tisztelt bíróság. - A napot, amikor végre meghallgatnak.
Ms. Markowitz, megjegyzéseit a bírósághoz intézze,
ne a vádlotthoz!
Azelőtt csak egy fiatal lány voltam.
Szerettem Marlene-re táncolni, ponyvaregényeket olvasni,
műszaki tudományokat tanulni.
Csak egy ember voltam.
Csupán emberek voltunk.
De te ki akartál irtani minket.
Hogy eltűnjünk a föld színéről.
De most te vagy a mi markunkban.
- Tisztelt bírók... - Mrs. Markowitz!
El akartál ásni minket.
De kikeltünk, akár a mag, és erősebbek lettünk.
És a mi szavunk
bizonyítást fog nyerni.
- Mrs. Markowitz! - Túléltük, hogy ezt elmesélhessük.
És nem hagyjuk, hogy a világ elfelejtse.
Mrs. Markowitz, elég lesz.
Be is fejeztem.
Nem érdemli meg sem a lélegzetemet,
sem a gondolataimat, sem a szavaimat.
- Ennyi lett volna, tisztelt bíróság. - Mr. Kramer!
Nincs több kérdésünk, tisztelt bíróság.
Kérnék egy percet a védencemmel.
Faggassa ki! Hisz hazudik.
- Nem hazudott. - Dehogynem.
- És ha a többiek is hazudtak... - Nem hazudtak.
Leplezze le!
- Mr. Kramer! - Egy pillanat, bíró úr!
Mind hazudnak. Mind túloznak.
Csak kivittük őket az országból.
Tisztelt bírók, nincs több kérdésünk.
De, van. Rengeteg kérdésünk van.
- Mit művel? - Kérdezze ki!
- Nem. - Akkor ki van rúgva.
Önmagát képviselné?
- Mr. Kramer! - Egy pillanat, bíró úr.
Maga szerint a bírók meg a világ nem egy dühöngő őrültet fognak látni?
Csak én akadályozhatom meg, hogy felakasszák.
Árulja el! Állítsam be valótlannak a történetüket?
Forgassam ki a szavaikat,
kérdőjelezzem meg a színtiszta emlékeiket?
Mert akkor aztán jöhet az akasztás. Melyik legyen?
Nincs több kérdésünk, tisztelt bíróság.
Köszönjük, Mrs. Markowitz!
A tárgyalást mára berekesztem.
A tárgyalás harmadik napján
a felperes Oliver Frankel fog
a vádlott bűnössége mellett érvelni.
Ez az ember kezdte az egészet.
1935-ben a nácik faji törvényeket hoztak meg,
amelyek megfosztották a zsidókat állampolgárságuktól.
Ki volt akkor Németország kancellárja? Adolf Hitler.
1941-ben a nácik megtámadták a Szovjetuniót.
Amikor tömegesen elkezdték irtani a zsidókat,
ki volt Németország kancellára?
Adolf Hitler.
1942 januárjában iratok részletezik a berlini Wannseei konferenciát,
melyben Hitler tervét, a Végső Megoldást,
a zsidó emberek teljes kiirtását,
Hitler főhadnagyai koordinálták és vitatták meg
az ő parancsára.
A Föld kerek.
Az ég kék.
Adolf Hitler pedig felelős
tizenegymillió zsidó,
roma, meleg,
politikai menekült, kommunista, lengyel
és számos más ember haláláért,
amiről az uralma alatt rendelkezett.
Köszönöm a szót, tisztelt bíróság!
Halló?
Heinz Richterrel beszélek?
- Ki az? - Ne tegye le!
Tudnia kell egy nőről.
Egy túlélőről, aki megtalálta magát.
És jobban tenné, ha maga bukkanna rá előbb.
- Fel tudja fogni, amit mondtam? - Kicsoda maga?
Ruth Heidelbaum a neve.
Brooklynban lakik, 73. utca 2513.
- Leírta? - Ki maga?
A becsületem a lojalitás.
- Halló! - Én vagyok, Ruthie. Mi újság?
Jól vagyok, Mindele. Köszönöm!
De holnap azért beszéljünk!
Találtam valamit.
Az évszázad tárgyalásának ötödik napján
Adolf Hitler ügyvédje, Benjamin Kramer
szólal fel a bíróság előtt...
Az ügyvéd mindent egy lapra tesz fel.
Abban az egy dologban nagyjából mindenki egyetért,
hogy Hitler ügyvédje szinte minden lehetőségét kimerítette,
így csupán egyetlen kérdés merül fel Mr. Kramer stratégiáját illetően.
Vajon szólítja-e tanúként Hitlert?
Mi a francot művel? Ő nem szólalhat fel!
- Miért nem? - „Miért nem?”
Mert így csak tévészerephez jut. Világszerte milliók fogják látni.
Újabb lehetőség a felszólalásra, újabb kibaszott tévéműsor.
Jogában áll megvédenie magát.
- Milyen áron? - Oliver!
Szónokolni és hazudozni fog, mindent letagad majd, jön az agymosó szövegével,
fel fog bujtani egy új generációt. Nem!
Ezt nem hagyhatja!
Végezze jól a munkáját! Jogában áll.
- Maga felelős akar lenni... - Joga van hozzá.
Vannak jogai. Ha nem lennének, kik lennénk mi?
Maga akar felelős lenni a következő neonáci generáció felneveléséért?
A rasszistákért, antiszemitákért, tömeggyilkosokért?
Ha hagyja, hogy felszólaljon, ha megengedi neki,
mit gondolnak majd magáról?
És ha nem hagyom,
mit gondolnak majd rólunk?
Ezt nem lehet elcsalni.
Ezt nem kezelhetjük koncepciós perként.
Ha nem engedjük meg neki, hogy megvédje magát,
olyanok lennénk, mint ő.
Nem.
Maga zsidó, Ben.
- Tudom. Igen. - Maga zsidó.
És komolyan belevág?
Ez nemcsak magát írja le. Hanem mindnyájunkat.
Milyen képet fest ezzel rólunk?
Pontosan ezért csinálom. Hogy lássák, mi milyenek vagyunk.
Esküszik, hogy az igazat mondja, a színtiszta igazat,
Isten úgy segélje?
Isten úgy segéljen!
Talán csak trükk.
Mindenhol őt fogják adni a tévében. Biztos készül valamire.
Én az őrök miatt aggódom.
Mindenkinek utánanéztünk.
A hátterüknek, a személyazonosságuknak.
Azért tartsuk nyitva a szemünket!
Hitlert már lassan egy órája kérdezi ügyvédje,
ezzel is próbálja elhatárolni a volt kancellárt beosztottjaitól.
Elrendelte valaha hatmillió zsidó kivégzését?
Nem.
- Na és hatezer zsidó kivégzését? - Nem.
Elrendelte akár egy zsidó kivégzését is?
Soha egyetlen zsidó kivégzését sem rendeltem el.
Nincs olyan dokumentum, ami ezt alátámasztaná.
Az amerikaiak legyilkolták a kontinens őslakosságát,
rabszolgasorba taszították az afrikaiakat.
A britek koncentrációs táborokba küldték a búrokat,
a szovjetek meg emberek millióival végeztek.
És még maguk ítélkeznek felettem?
Nincs több kérdésem, tisztelt bírók.
Öné a szó, ügyvéd úr.
Maga azt mondta, csupán betartotta a jogszerűen előírt német törvényeket.
Így van.
Valamint végrehajtotta háborús kötelességeit,
és betartotta a háborúra vonatkozó nemzetközi törvényeket.
Így van.
Tehát egyetlen ember halálát sem rendelte el,
amíg kancellár volt.
Így van. Ártatlan vagyok.
Ártatlan!
De ha egy törvény ellen sem vétett, miért bujkált?
Miért bujkált Argentínában egy 200 hektáros létesítményben,
a semmi közepén?
- Nem bujkáltam. - Hát akkor mi jót csinált?
- Nyaraltam. - Nyaralt?
- Harminc éven át? - Rászolgáltam.
Kiélveztem a napot az argentin otthonomban.
Pihentem. És megírtam egy új fejezetet a memoáromba.
És készültem a visszatérésre.
- Mihez akarna visszatérni? - A politikához.
Komolyan úgy véli, hogy ezek után bárki szívesen látná a világ politikájában?
Mindenki szereti a jó visszatérős történeteket, nem igaz?
Azt mondta, az ideológiáját a felsőbbrendű faj fogalmára alapozta.
Kifejtené ezt nekünk?
Tiltakozom. Hogy jön ez ide?
Hitler összes cselekedete egyetlen ideológián alapult.
Ennek az ideológiának a magja a felsőbbrendű faj hazugsága.
A bűn elkövetéséhez nélkülözhetetlen a szándék.
Fékezze magát, Mr. Frankel!
Szóval, a felsőbbrendű faj.
Kifejtené, mit jelent pontosan?
Ez a hazugság.
- Ez nem elmélet. Ez tény. - És most mégis itt van.
Rabruhában és bilincsben.
Furcsa egy királyhoz képest, nem?
Ez a zsidó összeesküvés miatt van.
A zsidó összeesküvés miatt.
A jól bevett hazugság.
- Tiltakozom. - Elutasítom.
Tehát a zsidók miatt van itt. Akárcsak én. Miért is?
- A hazugságai miatt. - Milyen hazugságok miatt?
Ami a háborús szerepemet illeti.
Tehát semmilyen része nem volt
a férfiak, nők, gyerekek és csecsemők millióinak kivégzésében?
Még szép, hogy nem.
Nem lesz csalódott a sok követője, ha ezt meghallják?
Rengeteg a rasszista és az előítéletes,
akik istenítik magát, uram,
és pontosan azért, mert maga elrendelte hatmillió zsidó kiirtását.
Romák százezreinek,
melegeknek
és másoknak.
Ezek szerint helytelenül istenítik magát?
Egyáltalán nem. Rengeteg dolgot elértem.
Megreformálója és forradalmára vagyok a világrendnek.
A világrendnek.
Tehát mégis maga a felelős a Holokausztért?
- Én csupán... - Tehát helytelenül bálványozzák önt?
- Nem... - Akkor most melyik?
Vagy tagadja a Holokausztban játszott szerepét,
vagy büszke arra, hogy emberek millióit végeztette ki.
Nem lehet mindkettő.
Ezt csinálják, maguk zsidók. Kiforgatják az ember szavát.
Maguk a felelősek a történtekért.
Hát hogyne. Mindenért mi vagyunk a felelősek.
A pestisért, a földrengésekért, a gazdasági világválságért
és minden egyes háborúért.
- Betegségekért. Éhínségekért. - A fájdalomért és a szenvedésért.
És minden gonoszért.
És a világ minden sötétségéért, amit csak megalkottak!
Maguk gazemberek!
Férgek! Söpredékek!
- Ezért bujkált? - Nem bujkáltam.
Mert egy eszelős őrült. Egy késő esti komédia.
Egy drogfüggő, aki mániákus, béna, gyűlölködő, szánalmas és téves.
Aki a legalapvetőbb elemet, a félelmet használva manipulálta
és saját honfitársai ellen fordította tudatlan emberek millióit,
kizárólag a hatalomért!
- Tiltakozom. - Helyt adok. Ügyvéd úr?
Még mindig én vagyok a párt vezetője.
Milyen pártnak? Már nincs náci párt.
- Én vagyok a Birodalom vezetője! - Nyugat-Németország ma már demokrácia!
Maga azt hiszi, Németországról beszélek?
Én egy olyan mozgalom vezetője vagyok, ami az emberek szívében, elméjében,
vérében és bánatában fogant meg.
Naná, hogy én adtam ki a parancsot.
Naná, hogy ez az én szemléletem!
Naná, hogy én voltam!
Rendet!
És az embereim továbbra is követni fognak.
- Megértette? - Hogyne.
- Megértette? - Meg.
És mi mindennap itt leszünk, hogy fellépjünk a magafajták ellen.
Tudjuk, hogy nem lesz a múlté.
Tudjuk, hogy a gyűlölet, a tudatlanság és a félelem
mindig részét fogja képezni kollektív társadalmunknak.
De maga nem, uram.
Egy nap jön majd egy új példakép, egy új szélhámos,
hála a tömegkommunikáció új eszközeinek,
de ugyanazokat a bevett hazugságokat fogja szajkózni
mumusokról, kihaló kultúrákról és háttérhatalmakról.
És őt is le fogjuk győzni.
Nincs több kérdésem.
Két napnyi tanácskozást követően
megvan az ítélet.
A világ izgatottan várja, miként fognak dönteni a bírók.
Kollégáimmal figyelmesen végighallgattuk
a tárgyaláson elhangzott vallomásokat és beszédeket.
Továbbá megvizsgáltunk minden dokumentumot és bizonyítékot.
Megkérem a marsallt, hogy készítse elő a vádlottat.
Adolf Hitler, a béke ellen elkövetett bűntények vádjában
a bíróság bűnösnek találta.
Háborús bűnök vádjában bűnös.
Emberiesség elleni bűncselekmények vádjában bűnös.
Gyilkosságok összeesküvésben való kitervelésének vádjában bűnös.
Adolf Hitler, a bíróság azonnali hatállyal
életfogytig tartó börtönbüntetésre ítéli a szabadlábra helyezés kizárásával.
Adolf Hitlert minden vádpontban bűnösnek találták.
Nyugalom!
Mi baja van?
Picsába!
Orvost!
Fenébe!
Azonnal küldjenek mentőt!
Hahó! Valaki segítsen! Gyorsan!
Szívrohama van!
Azt mondják, szívrohama volt. Kórházba szállítják.
Igen.
Menj!
Mennünk kell. Kitervelt valamit.
Hét percre vagyunk a Müncheni Egyetemtől.
Hat percre vagyunk a Müncheni Egyetemtől.
Hat percre vannak.
Ha a kórházba értünk, enyém a kórterem.
- Tiétek a külső rész. - Már ha tényleg beviszik.
- Ki tud megdobni egy fegyverrel? - Én.
Egy rakás vérprofi. Imádlak titeket.
- Taposs bele! - Menj!
- Meglógnak! - Menj!
Kapaszkodjatok!
Hová megy?
Mi a francot művel?
Arra van a kórház!
Heil Hitler!
Tíz másodperc.
Most!
Kapaszkodjatok!
Joe!
Igyekeznünk kell, Mein Führer.
Óvatosan!
Ideje volt már.
Szervusz, drágám!
- Szép munkát végzett! - Megtiszteltetés, hogy megmenthettem.
Nem mondhatnám, hogy megmentette.
Mit művelsz?
Szégyenletesen viselkedtél a bíróságon.
Az egész világon közvetítették. Az ügyvédnek igaza volt.
Pontosan az a szánalmas, gyűlölködő, eszement idióta voltál, aki mindig is.
- Nem. - Most kezdődik az utódlás, drágám.
Átveszem a stafétabotot. Én leszek a vezető.
Bár ahogy hagytad magad elfogatni,
nem hagyhatjuk, hogy megint felszívódj.
Végzünk veled itt és most, elégetjük a testedet,
és előadjuk, hogy dicsőségesen megszöktél isten tudja, hová,
ahol sosem kaphatnak el többé.
Van egy kis gond.
Te nem vagy vezető.
Kétszer is kihúztalak a csávából. Sokkal inkább vagyok vezető, mint te valaha.
Tedd meg!
Ez az ügy sajnos nem éppen királynőknek való.
Na de én? Én vezető vagyok.
Én vagyok a jövő.
Ideje mennünk.
- Mit akarsz? - Felhatalmazást.
A kétségbevonhatatlan utódlás mindig jó.
Sereget gyűjtöttem, míg börtönben voltam. Gyere!
Ezek az emberek tudják, hogy kell harcolni és ölni. Én leszek a vezetőjük.
Kivisznek innen. Jön egy helikopter.
Bukj le! Gyerünk!
Travis!
Hol vagy, Travis?
Nézz rám!
Jonah!
Tegyék le a fegyverüket! Gyerünk!
Le a földre!
Térdeljenek le!
Jól van.
Tarts ki, Jonah!
Hol van?
Hívjanak már mentőt!
Hívják már a mentőt!
Ámen.
1977 KÉT HÓNAPPAL RUTH HALÁLA UTÁN...
Bár ismertem volna!
Az igazi énjét.
- Ismered az igazi énjét, Jonah. - Nem.
- De. - Nem.
Nem ismertem a nácivadász énjét,
az igazságosztó énjét.
A kezdetek előtti énjét.
De te minden énjét ismerted.
Jonah, már jó ideje élek ezen a világon.
Láttam már az ember minden arcát.
Láttam már hasonmásokat.
Angyalokat, szörnyetegeket.
De mind közül,
egyetlen igazi én van.
És kizárólag a mi döntésünk, kinek mutatjuk meg az igazi énünket.
Ruth téged választott.
Csakis te láthattad az igazi énjét, Jonah.
Ahogy a holdra nézett,
mintha egy barátja lett volna, aki évekkel ezelőtt magára hagyta.
Mindig attól félt, hogy el fogja felejteni az anyja arcát.
Emlékszem, mindig az volt a vágya, hogy ne csak túlélőként emlegessék.
De hálás volt, amiért túlélte. Mindig hálás volt érte.
És annyi jó tulajdonsága volt.
Valahányszor nevetett, pislogott.
Szeretett szempillákra kívánni valamit.
Imádta.
Csodálatos. És milyen felszabadító érzés lehetett,
hogy te ott voltál neki.
Te ott voltál neki.
Láthattad őt,
annak, aki valójában volt, egy emberi lénynek.
Hát nem erre vágyunk mindnyájan?
De akárhogy is gondoljuk,
talán csak erre van szükségünk.
Az a jutalmunk ebben az abszurd világban, ha meglátnak.
Ilyen egyszerű.
Mi lehet fontosabb annál, minthogy lássanak?
- Szia! - Szia!
Bocsáss meg!
Igyekezz, drágám! Elkésünk.
Mondja az, aki egy óráig zuhanyozott.
KÖSZÖNÖM MILLIE MORRIS
Igen?
Bonjour, Madame Morris. Handelman képviselőasszony keresi önt.
- Morris ügynök! - Liz!
Sok időbe telt, és hosszú utat tett meg. De szép munkát végzett.
- Miben? - Hitler kézre kerítésében.
Szeretnénk kitüntetni a Kongresszusi Arany Medállal.
Csak ezt szerettem volna elmondani.
Én tettem.
Én lőttem le Prentzet. Én tettem.
Alig várjuk, hogy kitüntethessük Washingtonban.
Maga egy hős, Millie.
És a világnak szüksége van hősökre.
Gyere, drágám! Nem késhetünk el.
Mazel tov!
Meglep, hogy nem hoztál magaddal kísérőt.
Már hogyne hoztam volna?
- Mondd, hogy nem hoztad magaddal... - Mindenhová, ahová megyek. De.
- Idióta vagy. - Egy akadémiai díjnyertes idióta.
Hallottál valamit Joe-ról?
Nem.
Hagyott üzenetet. Boldognak tűnt.
Remélem jól van, akárhol is van most.
- Örülök, hogy jól vagy, Rox. - Én is örülök, hogy te jól vagy.
- Egészség, barátom! - Egészség!
Hogy tudod ezt meginni?
Nem táncolok egyedül. Gyertek!
Jól van. Mind veled megyünk.
Bemutatom Oscart. Alig várja, hogy táncolhasson.
Szia! Gratulálok!
Lelkiekben készülök az anyós pohárköszöntőjére.
Ruth büszke lenne arra, akivé váltál,
aki vagy.
Rengeteg szörnyeteggel találkoztam, Jonah. Te nem tartozol közéjük.
Ahogy te sem, Millie. Remélem, tudod.
Hahó, férjem!
- Nyomás táncolni! - Jól van.
Vacsora, 45278-as fegyenc.
45278-as?
Hát nem tudod, ki vagyok?
Nem tudod, ki vagyok?
Nem tudod, ki vagyok?!
Halihó!
Milyen volt Veronique-éknél?
Veronique egy vérbeli, nagy, francia picsa volt, mint mindig.
Ti aztán kiélvezitek az életet, mi?
Mi egy kis egérlyukban lakunk New Yorkban.
Clara mindjárt itthon lesz.
Igen. Úgy 14 percnyire lehet innen.
Amikor legutóbb láttam, a Rue St. Dominique-en járt.
- Én már kiszálltam, Harriet. - Tudom.
Sajnos tudom. Csak át akartam adni a nászajándékotokat.
Imádom a nászajándékokat. Tessék, nyisd ki!
Már kaptunk tőletek egy ocsmány sajttálat.
Ezt csak én adom. Millie nem hagyná.
Chavánál találtam, amikor a holmijait pakoltam.
Mi ez?
Heinz Richter Vörös Léggömb Játékboltjának híváslistája,
1977. június 17-éről.
Amikor megölték a nagymamámat?
21:17-kor, pár órával Ruth meggyilkolása előtt,
felhívták az üzletet egy bizonyos 212-073-4309-es számról.
A hívás egy olyan helyről érkezett, ami...
Meyer Offermané.
Meyer felhívta Richtert.
Ő adta ki a parancsot.
Őszinte részvétem a nagymamád miatt!
Ruth rájött, hogy Meyer volt a Farkas.
Összerakta a képet.
De mielőtt cselekedhetett volna, Meyer megölette.
A gonosz sosem pihen, Jonah. A gonosz sosem vonul vissza.
Akkor mi miért tegyük?
Hogy is tehetnénk?
Elmeséljük a múlt történeteit, hogy változtassunk a jövőn.
Azért add át üdvözletemet Clarának!
Éljetek a lehető legboldogabban, amíg a halál el nem választ!
Csodálatos ötlet volt Miamiba jönni nászútra.
Gondoltam, jól jönne egy kis változás.
- Mi az? - Látom őket benned.
A nagymamádat. Chavát.
Látlak. És nagyon szeretem, amit látok.
Az új kezdetekre!
VADÁSZOK
A feliratot fordította: Tulik Dániel
Kreatív supervisor: Kwaysser Erika