Clara her. Jeg er ikke hjemme. Legg igjen en beskjed.
Clara, det er meg igjen. Jeg ringte bare for å se om du ville svare.
Jeg savner deg.
I dag er en viktig dag,
en historisk dag da den tidligere tyske kansleren Adolf Hitler
skal stilles for retten for forbrytelser mot menneskeheten
av en internasjonal straffedomstol.
Det er slutten på to surrealistiske måneder
der tannlegejournaler og fingeravtrykk har bevist ektheten...
Det er satt i gang undersøkelser i forbindelse med Hitlers
iscenesettelse av sin egen død for å slippe straff.
Det mistenkes at en gruppe
"nazistjegere" sørget for å stille Mr. Hitler for retten.
Kun ett medlem av gruppen er identifisert:
kvinnen som egenhendig førte Adolf Hitler inn på den amerikanske ambassaden
i Uruguay.
Tidligere FBI-agent...
Tidligere agent for FBI...
Millicent Morris.
Hvordan fanget dere ham?
Vil du se ham hengt?
Burde Hitler bli drept?
Går det bra?
Jeg skulle ønske min Murray fikk se dette.
Han er her.
Han ser det.
Han eier en lekebutikk i Manhattan.
Ja. Heinz Richter åpnet Red Balloon Toy Shop for 20 år siden.
Han bor alene i Forest Hills.
- Vi er nærme, men vi trenger mer. - Mer?
Ja, mer. Vi må være fullstendig sikre.
- Men Ruth... - Hun har rett.
Han er en samler.
Han har med seg noe fra sitt tidligere liv.
Det kan jeg garantere.
- Bryt deg inn. Se hva du finner. - Det gjør oss utsatt.
Å drepe en uskyldig mann utsetter oss for ting vi aldri komme tilbake fra.
Vi er nærme. Du må bekrefte ham.
Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Fint.
Ja.
Tenk at vi kanskje har funnet ham etter alle disse årene.
- Se på det vi har skapt. - Det er flott.
Det er ikke det eneste vi har skapt, Meyer.
Hun var en vakker jente, Naomi.
Min mors navn.
Din mor var en helgen.
Så jeg trodde det ville smitte av.
Men hun var en prøvelse, Naomi.
- Veslevoksen, freidig... - Som moren.
Men hun liknet faren sin òg. Hun var snill og god.
Skulle ønske du hadde møtt henne.
Det skulle jeg òg.
Se på meg, Meyer.
Hun hadde dine øyne.
Jeg husker da han gjorde dette mot deg i det der forferdelige rommet.
Jeg følte det vel også.
Svidd inn i mitt eget hjerte.
Så mange arr, Ruth.
Ja. Hva er vi, annet enn arr?
Jeg er så glad jeg fant deg.
Endelig fant jeg deg.
La ham leve! La ham leve!
Det er høy beredskap ved tinghuset i München.
Tyskland har fått troverdige trusler
om et mulig terrorangrep fra nasjonalistgrupper.
En emosjonell dag er forventet
da overlevende fra leirene også skal vitne.
Han ser gammel ut.
Ja.
Myndighetene er redde for et angrep.
Og de burde være redde.
Showtime.
Hitler vil bli stilt foran fem dommere.
Boris Fedorov fra Russland, Marion Jenneret fra Frankrike,
Archibald Hollings fra Storbritannia,
Lorraine Collins fra USA
og høyesterettsdommer Wolfgang Mueller fra Tyskland,
hvis objektivitet har blitt betvilt
på grunn av hans påståtte bånd til naziregimet som jusstudent.
Dommer Mueller har ikke kommentert påstandene.
Vi er samlet her i krigsforbryterdomstolen
for folkets sak mot Adolf Hitler.
Mange har erklært denne saken årtusenets rettssak.
Men i denne rettssalen, med denne fagdommeren,
blir det en rettssak som alle andre.
Vi er kun her for å fastslå denne personens uskyld eller skyld
utover enhver rimelig tvil i forbrytelsene han er anklaget for.
Husk at mine meddommere og jeg må bli enige om en enstemmig avgjørelse
før kjennelsen anses som endelig.
Mr. Frankel, presenter aktoratets sak.
Selv om det har vært en oppgave av enorme proporsjoner
å telle de alvorlige lovbruddene begått av tiltalte, Adolf Hitler,
er saken vår relativt enkel,
takket være våre forgjengeres arbeid og presedensen
fra militærdomstolen i Nürnberg og påfølgende rettssaker etter krigen.
Derfor mener vi at vi presenterer
en opplagt, vanntett sak.
Takk, Mr. Frankel.
Forsvaret kan nå reise seg og presentere saken sin.
Knus dem.
Forræder!
En jøde som representerer ham!
Ro i salen.
Ærede dommere,
jeg står foran dere
på vegne av min klient, Adolf Hitler.
Og...
Jeg skal ikke argumentere for at min klient ikke er et monster,
en diktator eller en morder.
Jeg er her for å forsvare hans rett til en rettferdig rettssak.
Og for å argumentere for at Adolf Hitler
skal frifinnes for de anklagene han er tiltalt for.
Takk.
Vi fortsetter.
Mr. Speer, hvor jobbet du mellom 1942 og 1945?
Jeg tjente Riket som rustningsminister.
Dette er en erklæring du skrev under på i München.
Kan du lese den uthevede delen for retten?
"Jødehat var Hitlers motto og hovedpoeng.
"Kanskje til og med selve elementet som motiverte ham.
"Jeg var til stede på Riksdagens samling 30. januar 1939,
"da Hitler forsikret oss om at hvis det ble krig,
"ville ikke tyskerne, men jødene, bli utslettet."
Når fikk du først vite om Adolf Hitlers plan
om å utrydde Europas jødiske befolkning?
- Protest. Ledende spørsmål. - Protesten godtas.
Jeg går videre. I 1945 innførte Hitler sin såkalte Neroforordning.
Hva stod i denne forordningen?
At alt av verdi innenfor Rikets område som kunne brukes av fienden
til å kjempe mot krigføringen, skulle ødelegges.
Og hvorfor beordret han dette?
- Protest. Spekulasjon. - Godtatt.
- Dette vitnet har innsikt i... - Jeg har avgjort det.
Gå videre.
Da du sist så Adolf Hitler i bunkersen hans i Berlin,
hva sa han til deg?
Han sa...
...det han angret mest på, var at han ikke hadde utryddet jødene.
Og hvorfor tror du han angret mest på det?
Protest. Spekulasjon.
- Godtatt. - Ærede dommere...
Jeg sa "godtatt".
- ...aktoratet kan... - Jeg sa "godtatt".
Det gjorde du.
Pisspreik.
Advokater, et møte i kammeret.
Får jeg lov til å stille mer enn ett spørsmål
før du godtar en utenomrettslig protest?
Er du ferdig?
Ja.
Ærede dommere.
La meg minne deg på
at det er du som bærer bevisbyrden i denne saken.
Du må tydelig fastslå Hitlers skyld i forbrytelser mot fred,
krigsforbrytelser, menneskehetsforbrytelser
og å ha planlagt å utføre disse forbrytelsene.
Tiltalene du har tatt ut.
Om du kan gjøre dette utover enhver tvil,
skal jeg dømme i din favør.
Hvis ikke dømmer jeg i hans.
Så enkelt er det.
Er det forstått, Mr. Frankel?
Ja.
Fint.
Jeg gjør bare jobben min.
Det som er riktig.
Vi er begge jøder,
men likevel har vi en veldig ulik oppfatning av hva det rette er.
Nå innkaller vi de Holocaust-overlevende som vitner.
Retten må ta steget videre fra abstraksjonen av folkemord
og høre det fra ofrene selv.
Fortsett, Mr. Frankel.
Jeg kaller inn Ms. Mindy Markowitz
fra Brooklyn i New York, opprinnelig Kalisz i Polen, som vitne.
Kan du oppgi navnet ditt for retten?
Mindy Markowitz.
- Abraham Putnitsky. - Esther Schwartzman.
- Vadoma Orsos. - Isaac Wolff.
- Sara Weil. - Hva er fødestedet ditt?
- Kalisz i Polen. - Berlin i Tyskland.
- Ostrava i Tsjekkoslovakia. - Zalaegerszeg i Ungarn.
- Wien i Østerrike. - Łódź i Polen.
Hva skjedde med deg under naziregimet?
Gestapo tok oss vekk fra vår lille leilighet
og tvang oss inn i kvegvogner.
- Protest. - På hvilket grunnlag?
Jeg er lei meg for det Mrs. Markowitz har opplevd,
men jeg protesterer på bakgrunn av relevans.
Ærede dommere,
i en tid da sannheten om Holocaust ofte
og intenst benektes,
forringes og hvitvaskes,
er det viktig å fastslå den grunnleggende sannheten
at Holocaust skjedde.
At det var et systematisk folkemord utført av aktører og nasjoner,
deriblant mange som ønsker det kunne avskrives som fantasi,
som resulterte i at 11 millioner
menn, kvinner og barn døde.
Og at mannen i den glassmonteren stod bak det.
Om de overlevendes vitnesbyrd ikke er relevant,
da vet jeg ikke hva som er det.
Avvist. Fortsett, Ms. Markowitz.
Det var dusinvis av oss i kvegvogna.
Ingen steder å sitte eller gå på do. Nesten ingen luft.
Nazivakten skjøt faren min rett foran meg.
Moren min også.
- Og så lo han. - "Venstre, høyre."
Det var det nazivaktene sa.
De marsjerte henne rett inn i gasskamrene.
Og vi så den forferdelige svarte røyken fra krematoriene.
Hun var sju år gammel.
Datteren min.
Kjæresten min og jeg ble tvunget til en dødsmarsj.
Halvnakne. Utmagret.
Det snødde da vi hørte de alliertes skudd på avstand.
Vaktene ga meg i oppgave å lesse
likene ned i en massegrav.
Jeg orket det ikke. Så jeg rømte.
Han var en vakker gutt.
Aaron.
Da vi kom til leiren,
prøvde nazistene å skille oss.
Mannen min, Murray, ville ikke gi slipp på Aaron.
Nazivakten
rev Aaron ut av Murrays armer
og skjøt den lille gutten min i brystet.
Jeg savner ham hver dag.
Jeg savner min Murray også.
Livet hadde vært så annerledes om det ikke var for alt dette.
Om det ikke var for deg.
Jeg har lenge drømt om denne dagen, den dagen
jeg fikk treffe deg
og fortelle hvordan det føltes.
- Protest. - Den dagen jeg endelig kunne bli hørt.
Ms. Markowitz, henvend deg til dommerne,
ikke til tiltalte.
Før krigen var jeg bare en ung jente.
Jeg likte å danse til Marlene og lese kioskromaner
og studere for å bli ingeniør.
Jeg var bare et menneske.
Vi var bare mennesker.
Og du prøvde å utrydde oss.
Å utslette oss.
Men nå er du på vår arena.
- Ærede dommere... - Mrs. Markowitz.
En lovens sal. Du prøvde å begrave oss.
Men vi var frø, og vi vokste oss sterkere i etterkant.
Og grenene våre strekker seg
mot rettferdighetens lys.
- Mrs. Markowitz. - Vi overlevde for å fortelle historien.
Og vi kommer aldri til å la verden glemme den.
Mrs. Markowitz, det holder.
Det var alt. Jeg er ferdig.
Han fortjener ikke mer av min pust
eller tanker eller ord.
- Det er alt, ærede dommere. - Mr. Kramer.
Vi har ingen flere spørsmål.
Gi meg et øyeblikk med klienten min.
Kryssforhør henne. Hun løy.
- Hun løy ikke. - Hun er en løgner.
- Og om disse folkene løy om dette... - De løy ikke.
Avslør henne.
- Mr. Kramer. - Et øyeblikk.
De lyver, alle sammen. De overdriver.
Vi flyttet dem bare ut av landet.
Vi har ingen flere spørsmål.
Jo, det har vi. Mange spørsmål.
- Hva driver du med? - Utspør henne.
- Nei. - Da har du sparken.
Vil du forsvare deg selv?
- Mr. Kramer. - Et øyeblikk, dommer.
Tror du dommerne og verden vil se deg som noe annet enn en galning?
Det er kun jeg som hindrer deg i å bli hengt.
Si meg. Vil du at jeg skal bygge videre på den store løgnen?
Vil du jeg skal forvrenge ordene deres
og stikke hull i deres ekte erindringer?
Da kan du henge deg selv. Hva velger du?
Vi har ingen spørsmål, ærede dommere.
Takk, Mrs. Markowitz.
Retten er hevet for i dag.
Rettssaken går inn i sin tredje dag
da aktor Oliver Frankel
skal holde sitt innlegg for retten.
Dette er mannen som startet det hele.
I 1935 introduserte nazistene raselover som
fratok jødene rettighetene til statsborgerskap.
Hvem var kansler i Tyskland på den tida? Adolf Hitler.
I 1941 invaderte nazistene Sovjetunionen.
Da massemordet på jødene begynte,
hvem var da kansler i Tyskland?
Adolf Hitler.
Det finnes referater fra Wannsee-konferansen i Berlin i 1942,
der Hitlers plan, den endelige løsningen,
den permanente utryddelsen av det jødiske folket,
ble planlagt og diskutert av hans overløytnanter
på hans befaling.
Jorden er rund.
Himmelen er blå.
Og Adolf Hitler er ansvarlig
for drapene på 11 millioner jøder,
romanier, homofile,
politiske dissidenter, kommunister, polakker
og utallige andre
under hans folkemordsstyre.
Aktoratet avslutter bevisføringen.
Hallo?
Er dette Heinz Richter?
- Hvem snakker jeg med? - Ikke legg på.
Jeg vil opplyse deg om at det finnes en kvinne.
En overlevende som har funnet deg.
Og du ville gjøre klokt i å finne henne først.
- Forstår du hva jeg mener? - Hvem er du?
Hun heter Ruth Heidelbaum.
2513 73rd Street i Brooklyn.
- Fikk du notert det? - Hvem er dette?
Min ære kalles lojalitet.
- Hallo? - Det er meg. Ville høre om det går bra.
Det går fint, Mindeleh. Takk.
Men vi burde snakke i morgen.
Jeg har funnet noe.
Det er den femte dagen av århundrets rettssak,
og Adolf Hitlers advokat, Benjamin Kramer,
begynte argumenteringen sin...
Med strategien "kast alt og se hva som fester seg".
På ett punkt er nesten alle i verden enige om at
Hitlers advokat har uttømt alle sine muligheter,
og dermed gjenstår det ett spørsmål om Mr. Kramers strategi:
Vil Hitler innta vitneboksen?
Hva gjør du? Han kan ikke vitne.
- Hvorfor ikke? - "Hvorfor ikke?"
Du gir ham gratis sendetid. Til millioner av mennesker rundt om i verden.
Enda en talerstol, enda et bøllepodium, enda et jævla TV-program.
Han har rett til et forsvar.
- Til hvilken pris? - Oliver.
Han kommer til å misjonere, lyve, benekte, indoktrinere,
egge, skaffe seg en ny generasjon. Nei!
Du kan ikke tillate dette.
Gjør et godt kryssforhør. Det er hans rett.
- Vil du være ansvarlig... - Det er hans rett.
Selv han har rettigheter. Om ikke, hva er vi da?
Vil du være ansvarlig for en ny generasjon nynazister?
Rasister, antisemitter, massemordere.
Om du lar ham vitne,
hva gjør han deg til?
Om jeg ikke gjør det,
hva gjør han oss til?
Dette kan ikke være en bløff.
En fuskerettssak, en falsk domstol.
Om han ikke får et skikkelig forsvar,
blir vi som ham.
Nei.
Du er jøde, Ben.
- Jeg vet det. - Du er jøde.
Det at du gjør dette...
Det reflekterer ikke bare på deg. Det handler om oss alle.
Hva sier dette om oss?
Det er derfor jeg gjør dette. På grunn av det det sier om oss.
Lover du å fortelle hele sannheten og intet annet enn sannheten,
med Gud som ditt vitne?
Med Gud som mitt vitne.
Det kan være et knep.
Han havner på alle TV-skjermer i verden. Han planlegger noe.
Jeg er bekymret for vaktene. Militærpolitiet?
Kontaktene våre har sjekket alle.
Bakgrunnene, attestene og identitetene deres er bekreftet.
Vi må holde øynene åpne konstant.
Forsvaret har hatt Hitler i vitneboksen i en time
og prøvd å skape avstand mellom den tidligere kansleren og hans undersåtter.
Beordret du noensinne at seks millioner jøder skulle drepes?
Nei.
- Beordret du at 6000 jøder skulle drepes? - Nei.
Beordret du at én jøde skulle drepes?
Jeg beordret aldri drap på jøder.
Og det finnes ingen dokumenter som kan motbevise det.
Dere amerikanere drepte urinnvånerne deres
og gjorde afrikanere til slaver.
Dere briter satte boerne i konsentrasjonsleirer,
og dere sovjeter drepte flere millioner mennesker.
Og dere sitter der og skal dømme meg?
Ingen flere spørsmål.
Ditt vitne, aktor.
Du sier du fulgte de tyske lovene til punkt og prikke.
Det stemmer.
Du sier at du bare utførte krigsplikter
og overholdt internasjonale vedtekter for krigstid.
Det stemmer.
Du sier at du aldri beordret drapet på én eneste person
under din tid som kansler.
Det stemmer. Jeg er uskyldig.
Uskyldig.
Så hvorfor gjemte du deg, om du ikke brøt noen lover?
På en 200 hektar stor eiendom i Argentina
uten noe sted å dra?
- Jeg gjemte meg ikke. - Hva gjorde du, da?
- Ferierte. - Ferierte?
- I 30 år? - Jeg hadde gjort meg fortjent til det.
Jeg nøt solen i sommerhuset mitt i Argentina.
Slappet av. Og skrev et nytt kapittel til memoarene mine.
Og planla en tilbakekomst.
- Til hva da? - Politikken.
Tror du du hadde blitt ønsket velkommen tilbake til verdenspolitikken?
Alle liker en god comeback-historie, ikke sant?
Du sier at du baserte ideologien din på ideen om mesterrasen.
Hva betyr det?
Protest. Relevans?
Hitler handlet kun ut fra én enkelt ideologi.
Ideologiens kjerne var løgnen om mesterrasen.
For å etablere forbrytelser må man etablere intensjoner.
Trå varsomt, Mr. Frankel.
Så, teorien om mesterrasen.
Kan du fortelle hva det betyr?
Denne løgnen.
- Det er ikke en teori. Det er fakta. - Og likevel er du her.
I en fengselskjeledress og lenker.
Merkelig til en konge å være, eller hva?
På grunn av den jødiske konspirasjonen.
Den jødiske konspirasjonen.
Den gamle løgnen.
- Protest. - Avvist.
Så du er her på grunn av jødene. Som meg. På hvilken måte?
- På grunn av løgnene deres. - Løgner. Om hva da?
Om min innblanding.
Så du var ikke innblandet i utryddelsen
av flere millioner menn, kvinner, barn og spedbarn?
Selvfølgelig ikke.
Vil ikke tilhengerne dine bli skuffet over å høre det?
Det er mange rasister og hyklere
der ute som fortsatt tilber deg,
nettopp fordi du sto bak folkemordet på seks millioner jøder.
Hundretusenvis av romanier...
...homofile...
...og andre.
Sier du at det er feil av dem å tilbe deg?
Det er ikke feil. Jeg har oppnådd mange prestasjoner.
Jeg er en reformator og revolusjonær i verdensklasse.
Verdensklasse.
Så du er ansvarlig for Holocaust?
- Jeg... - Så de bør ikke tilbe deg?
- Nei, de... - Hva stemmer?
Enten benekter du din deltakelse i Holocaust,
eller så er du stolt av din utryddelse av flere millioner mennesker.
Begge deler går ikke.
Det er dette dere jøder gjør. Dere vrir og vender på ord.
Dere er ansvarlige for det som hendte dere.
Så klart. Vi er ansvarlige for alt.
For pesten og jordskjelv, de harde trettiåra,
all verdens kriger.
- Sykdom. Og hungersnød. - Smerte og elendighet.
Og all ondskapen.
Og alt mørket i verden som dere har skapt.
Kjeltringer!
Skadedyr. Dere er avskum!
- Var det derfor du gjemte deg? - Jeg gjemte meg ikke.
For du er en bablende galning. En vits på et underholdningsshow.
En narkoman som er manisk og dum og hatsk og patetisk og tar feil.
Som brukte frykt til å demonisere og vende
uskyldige, uvitende mennesker mot sine landsmenn,
bare for å beholde makten.
- Protest. - Godtatt.
Jeg er fortsatt partiets leder.
Hvilket? Nazipartiet eksisterer ikke lenger.
- Jeg er Rikets overhode. - Vest-Tyskland er et demokrati.
Tror du jeg mener Tyskland?
Jeg er lederen av en bevegelse som har rot i folks hjerter og sinn
og i deres blod og jord.
Selvfølgelig beordret jeg det.
Selvfølgelig var det min visjon.
Selvfølgelig er det meg.
Ro i salen.
Og folket mitt vil fortsatt følge meg.
- Hører du? - Ja.
Og vi skal være der hvert minutt av hver dag for å bekjempe det.
Vi vet det ikke forsvinner.
Vi vet at hat og uvitenhet og frykt
alltid vil være en del av samfunnet vårt.
Men det vil ikke du.
En dag finner de et nytt idol, en ny svindler,
født ut av en ny form for massekommunikasjon,
men med de samme gamle løgnene
om busemenn og døende kulturer og dypstater.
Og vi skal motarbeide ham også.
Ingen flere spørsmål.
Etter to dager med rådslagning
er dommen klar.
Verden venter nervøst på at dommerne skal avsi sin dom i ettermiddag.
Mine meddommere og jeg har lyttet nøye
til vitneforklaringene og argumentene.
Og vi har undersøkt alle dokumentene og bevisene.
Før den tiltalte frem for domstolen.
Adolf Hitler, i tiltalen om forbrytelser mot fred
er du funnet skyldig.
I tiltalen om krigsforbrytelser: skyldig.
I tiltalen om forbrytelser mot menneskeheten: skyldig.
I tiltalen om planlagt drap: skyldig.
Adolf Hitler, du er herved dømt
til livsvarig fengsel uten mulighet for prøveløslatelse.
Adolf Hitler har blitt funnet skyldig på alle punkter.
Kom igjen.
Hva er i veien?
Faen!
Lege!
Pokker!
Vi trenger en ambulanse.
Vi trenger hjelp! Fort!
Han har hjerteinfarkt!
De sa han fikk hjerteinfarkt. De tar ham med på sykehuset.
Ja.
Dra.
Vi må dra. Han pønsker på noe.
Sju minutter fra Universität München.
Seks minutter fra Universität München.
Seks minutter unna.
Jeg sikrer rommet hans på sykehuset.
- Dere sikrer området. - Hvis han skal dit.
- Hvem har en ekstra pistol til meg? - Jeg.
En gjeng med jævla speidere. Digger det.
- Full gass! - Kjør!
- De slipper unna! - Kjør!
Hold dere fast.
Hvor skal du?
Hva faen gjør du?
Sykehuset er den veien!
Heil Hitler!
Ti sekunder.
Nå!
Hold dere fast!
Joe!
Vi må skynde oss, Mein Führer.
Se hvor du går.
Det var på tide.
Hallo, kjære.
- Og godt jobbet av deg. - Det var en ære å redde ham.
Du reddet ham ikke akkurat.
Hva skjer?
Det var flaut, det du gjorde i rettssalen.
Kringkastet over hele verden. Den advokaten hadde rett.
Du så ut som den patetiske, hatske, fantasiløse galningen du er.
- Nei. - Arverekken begynner nå, kjære.
Jeg tar kronen. Jeg leder.
Ettersom du lot deg selv bli fanget,
er det for risikabelt å skjule deg igjen.
Vi dreper deg her, brenner liket ditt
og later som du har rømt til et ukjent sted
der du aldri blir sett eller fanget igjen.
Det er et problem.
Du er ingen leder.
Jeg har reddet deg to ganger. Jeg er en bedre leder enn du noensinne har vært.
Gjør det!
Dette formålet liker dessverre ikke dronninger.
Men jeg er en leder.
Jeg er fremtida.
Nå drar vi.
- Hva vil du? - Jeg vil at du skal salve meg.
Folk liker en tydelig arverekke.
Jeg skaffet meg en hær mens jeg var i fengsel. Kom.
Dette er menn som kan kjempe og drepe. Jeg kan lede dem.
De får oss vekk herfra. Et helikopter er på vei.
Ned!
Travis!
Travis! Hvor er du?
Se på meg!
Jonah!
Ned med de jævla våpnene! Nå!
Ned på bakken!
Ned på den jævla bakken!
Kom igjen, kom igjen...
Jonah, hold ut.
Hvor er han?
Skaff den jævla ambulansen!
Skaff meg en ambulanse nå!
Amen.
1977 TO MÅNEDER ETTER RUTHS DØD...
Gid jeg kjente henne.
Den ekte henne.
- Du kjenner den ekte henne, Jonah. - Nei.
- Jo. - Jeg gjorde ikke det.
Ikke hun som jaktet på nazister,
ikke borgerverneren.
Ikke den hun var før alt skjedde.
Men du kjente alle de delene av henne.
Jeg har vært på denne jorden i mange år.
Jeg har sett menneskers dimensjoner.
Jeg har kjent etterliknere og dobbeltgjengere.
Engler og monstre.
Men fremfor alt annet...
...har vi ett sant jeg.
Hver av oss velger hvem vi viser det til.
Og Ruth valgte deg.
Bare du, Jonah, så den virkelige henne.
Måten hun så på månen på
som om den var hennes venn som forlot henne for alle de årene siden.
Hun fryktet alltid at hun skulle glemme morens ansikt.
Hun skulle ønske hun ikke bare var kjent som en overlevende.
Men hun var takknemlig for at hun overlevde. Alltid takknemlig.
Det var så mye mer ved henne.
Hver gang hun lo, blunket hun.
Og hun ønsket seg noe når hun mistet en øyevipp.
Det elsket hun.
Så fantastisk. Så befriende for henne
at hun hadde deg.
Hun hadde deg hos seg.
Og det å bli sett av deg,
slik du så henne, som et menneske.
Er det ikke det vi alle ønsker?
Men selv om vi ikke tror det,
er det kanskje alt vi trenger.
Vår belønning for å eksistere i dette absurde livet: å bli sett.
Så enkelt.
Hva annet finnes det enn å bli sett?
- Hei. - Hei.
Jeg er lei meg.
Skynd deg, kjære. Vi kommer for sent.
Sier hun som har vært i dusjen i en time.
TAKK MILLIE MORRIS
Hallo?
Bonjour, Madame Morris. Kongresskvinne Handelman er på tråden.
- Agent Morris. - Liz.
Det har gått lang tid og vært en lang ferd. Jeg ville si godt jobbet.
- Hva? - Med å få stilt Hitler for retten.
Vi vil hedre deg med kongressgullmedaljen.
Jeg ville fortelle de gode nyhetene.
Det var jeg.
Det var jeg som skjøt Prentz.
Vi gleder oss til å hedre deg i D.C.
Du er en helt, Millie.
Verden trenger helter.
Kom igjen, kjære. Vi må rekke det.
Mazel tov!
Sjokkerende at du ikke har med følge.
Selvsagt har jeg det.
- Ikke si at du tar den... - Overalt der jeg drar.
- Din idiot. - En Oscar-vinnende idiot.
Hørt noe fra Joe?
Nei.
Han la igjen en beskjed. Han virket glad.
Håper han har det bra, uansett hvor han er.
- Jeg er glad du har det bra, Rox. - Takk det samme.
- Skål, min venn. - Skål.
Hvordan drikker man disse?
Jeg skal ikke danse alene. Bli med.
Greit. Vi blir alle med.
Dette er Oscar. Han gleder seg til å danse.
Hei. Gratulerer.
Jeg gjør meg klar til talen til moren hennes.
Hun ville ha vært stolt over den du ble,
den du er.
Jeg har kjent mange monstre. Du er ikke et av dem.
Heller ikke du, Millie. Jeg håper du vet det.
Hei, mannen min.
- Du, jeg, dansegulvet. - Greit.
Middag, nummer 45278.
45278?
Vet du ikke hvem jeg er?
Hei, kjære.
Koste du deg hos Veronique?
Veronique var en fransk hurpe som vanlig.
Dere får mye for pengene her.
Vi bor i en jævla skoeske i New York.
Clara kommer hjem snart.
Om rundt 14 minutter.
Sist jeg så henne, var hun på Rue St. Dominique.
- Jeg er ute av spillet, Harriet. - Jeg vet det.
Dessverre. Jeg kom bare for å gi deg en liten bryllupsgave.
Jeg elsker bryllupsgaver. Åpne den.
Du og Millie har alt gitt oss et fælt ostefat.
Den er kun fra meg. Millie ville ikke likt den.
Jeg fant den hos Chava, da jeg ryddet i tingene hennes.
Hva er dette?
Telefonloggen fra Heinz Richters Red Balloon Toy Shop
fra 17. juni i 1977.
Da min safta ble drept?
Klokken 21.17, bare et par timer før Ruth ble drept,
ringte noen fra telefonnummer 212-073-4309.
Nummeret som tilhørte boligen til
Meyer Offerman.
Meyer ringte Richter.
Meyer ga ordren.
Jeg er utrolig lei meg for det med bestemoren din.
Ruth hadde oppdaget at Meyer var Ulven.
Hun skjønte det.
Men han fikk tak i henne før hun rakk å gjøre noe.
Ondskapen hviler ikke, Jonah. Ondskapen trekker seg ikke tilbake.
Så hvorfor skal vi det?
Hvordan kan vi det?
Vi forteller fortidens historier for å endre fremtiden.
Uansett, hils Clara.
Lev lykkelig alle deres jævla dager.
Bryllupsreise til Miami var en fin overraskelse.
Jeg tenkte det ville bli en fin avveksling.
- Hva er det? - Jeg ser dem i deg.
Din safta, Chava.
Jeg ser deg. Og jeg elsker det jeg ser.
For nye begynnelser.
JEGERE
Tekst: Stine Ellingsen
Kreativ leder Heidi Rabbevåg