Bilo je u svim novinama tog vremena.
Tragači na Arktiku pronašli su žuti metal.
Zlato.
Luda groznica se proširila dokle god vest može da putuje
i hiljade ljudi je pojurilo na Sever da okuša sreću.
Tim ljudima su bili potrebni psi.
Veliki psi s jakim mišićima da vuku njihove sanke.
Dobro jutro, Bak!
Bak nije bio ni kućni pas, ni pas iz štenare.
Izvoli, dečko.
Njegov vlasnik je bio sudija okruga Santa Klara.
Hej!
Pazi malo!
U ovom kraljevstvu, Bak je bio kralj.
Dođavola, stvore!
Pažljivo! To je pas sudije Milera.
Poželite sudiji srećan rođendan.
Hvala, hoću.
Idemo, Bak! -Novosti iz Klondajka!
Hiljade kopača zlata se okuplja u Doson Sitiju.
Novosti iz Klondajka!
Izvoli, momče.
Bak, stani!
Bak!
Skloni se s puta! -Bak!
Beži! Prestani! -Dođi!
Gospođo, pozovite svog psa. Pazite! -Bak! Dođi!
Sklonite se!
Odmah se vrati! Bak! Stani!
DOBRO PLAĆAMO ZA PSE
Bak.
Ne! Mnogo mi je žao!
Žao mi je. -Taj pas je napast.
Samo je razmažen.
Bak nema loše namere.
Obično.
Abigejl, traži te kuvarica.
Bak.
Idi da probudiš devojčice.
Uzmi pečenje!
Ja ću da pazim!
Napolje!
Ne.
Pričali smo o ovome, Bak.
Danas moraš da se ponašaš najbolje što možeš.
Bak?
Časni sudijo.
Veoma lepo miriše.
Srećan rođendan.
Svi dođite prvo ovamo.
Tako, Moli. Prelepo izgledate.
Dobro. Namestite se.
Bak.
Sedi ovde
i razmisli o onome što si uradio.
Ne. Ne sada, Bak.
Nije to bila prva noć koju je Bak provodio na tremu.
Hajde, Bak. Dođi.
Manje je pažnje obraćao na komande svog gazde...
Zdravo, Bak.
Imam poslasticu za tebe.
...nego na svoje instinkte.
Dođi.
Uzmi ovo. Hajde!
Dobar dečko.
Uzmi poslasticu. Uzmi.
Dobar dečko. Dobar dečko!
Odaziva se na ime Bak.
Dostići će dobru cenu tamo gde ide.
BAK
Sačekajte!
Treba mi pomoć oko poslednjeg sanduka.
Šta je unutra, za ime sveta?
Pas.
Koliko njih?
Samo jedan.
Zatvoren u tom sanduku
nije mogao da jede, pije, ni da spava.
Bak nije imao pojma gde je,
gde je bio
i kuda ide.
Polako, dečko.
Treba samo da
sedneš.
Više nisi na Jugu.
Hajde.
Vidi.
Vidi je, dečko.
Ovde vlada zakon zemlje.
Zakon batine
i zuba.
Niko nije iznad toga.
Dakle, šta će biti, psiću?
Dobro.
Brzo učiš.
Bak nije imao šanse protiv čoveka s batinom.
Znao je to.
Bio je pobeđen.
Ali nije bio slomljen.
Dođi!
Skagvej, Aljaska.
Kapija ka Jukonu.
Na ivici ničega.
Skoro svi tragači za zlatom prvo su prošli ovuda.
Hajde, idemo.
Eto tako.
Kupite gulaš od irvasa!
Bak je bio daleko od kuće.
Izdajete li našeg Gospoda svojom žudnjom za zlatom?
Ne obraćaj pažnju na njih. Hajde, ovuda.
Hajde! Mrdni se.
Eto tako. Dođi, Hajde.
Hajde sad, drugar.
To je samo sneg, Bak. Hajde.
Bak, hajde!
Dođi ovamo!
Bak!
U redu.
To je sve.
Kuća je njena?
Da, gospodine. Kuća i sve u njoj.
To je dobro.
Ona to zaslužuje.
Ukrcavanje!
Lane gore nije bilo mnogo sreće.
Više ljudi silazi praznih džepova, nego punih zlata.
Ja ne tražim zlato.
Hej! Zaboga...
Čuvaj se.
Sada polazi poslednji brod za Doson!
Ako ga propustite, do proleća imate samo sanke.
To je moje.
Hej! Hvala.
Bak!
Moj si.
Zove se Bak?
Hajde, idemo.
Hvala, Bak.
Baš si brz.
U redu. Ovuda.
Dobro jutro.
Pero! Odavno se nismo videli.
Lepo je videti te.
Kako si?
Dobro, dobro.
Dakle, telegraf još nije izbacio poštu iz posla?
Nije još.
Trebaju mi dva psa za moj tim.
Hoćeš da ideš?
Nemoj mene da čekaš!
Šta si sad uradio?
Ovo je Bak.
Dva. Trebalo nam je dva psa.
Šta? Veliki je.
Prevelik.
Neće uspeti. -Uspeće.
Ma, šta ti znaš?
Dobro, hajde da upoznaš tim.
Bak, upoznaj Špica.
Tvog novog šefa.
Sklanjaj mu se s puta.
Ovo je Doli.
Pajk.
Džo.
Bili.
Dab.
Dejv.
I Soleks.
Tvoje mesto je ovde.
Dobro došao u tim.
Imamo novu rutu, zato svi dobro slušajte.
I ti, Dejve. Mi smo ovde.
Dostavljamo poštu duž 800 km, čak dovde.
Doson.
Oni te ne razumeju.
Samo radi isto što i Špic, u redu?
On predvodi, ti pratiš.
Time, spremni?
Zapamtite, mi ne nosimo samo poštu,
već nosimo živote.
I, kreni!
Hajde, kreni!
Špice! Desno!
Vidiš, Bak?
Sudbine svih nas su spojene.
Oni su psi! Ne razumeju!
O, da, on razume.
O, da.
Bak, svi smo vezani zajedno.
Svi padamo zajedno,
ali i ustajemo kao jedan.
Dođi. Probaćemo ponovo.
Polako.
Tako je, Špice.
Mislim da ti je pas slomljen.
Nije slomljen, samo ima kalifornijske noge.
Ovde, pod otvorenim nebom,
Bak je osetio hladnoću kakvu nikad nije spoznao.
Napolje!
Psi spavaju napolju!
Odrastajući u svetu ljudi,
Bak je naučio da sluša njihove glasove.
Ove noći
počeće da sluša svoj glas.
Hajde, Bak!
Moramo da počnemo dan!
Prolaz!
Pošta!
Hvala, Pero.
Pošta! -Hvala!
To je bolje!
Ti si baš težak.
Špice! Desno!
Da! Odličan zaokret!
Vidiš? Brzo uči.
Posao zaprežnog psa
doneo je Baku radost i samopouzdanje.
Sada je pripadao čoporu.
Desno!
Da, tako!
Sad si pravi zaprežni pas, Bak!
Čekaj.
Bak, ne mrdaj.
Ne, ne, ne! Fransoaz!
Fransoaz!
Dobro si?
Bak!
Spasi ga!
Bak!
Bak.
O, Bak.
Plačeš zbog psa.
Ne.
Ne, ne. Nisam plakao.
Plakao si.
Ne.
Nisam.
Za sve ove godine prevoženja pošte,
Pero nikad nije stigao na vreme.
Nijednom.
Ali svaki dan vozi kao da bi to moglo da se desi.
Veruje.
Nikad ni u šta nije verovao onoliko koliko veruje u tebe.
A sad i ja verujem.
Čopor može imati samo jednog predvodnika.
Špicu je dozlogrdilo.
Špice!
Špice! Špice!
Ovo ne liči na njega.
Tražio sam ga celo jutro. Nigde ne mogu da ga nađem.
Kao da je nestao.
Špice!
Moramo da idemo. Bez njega.
Ne smemo da izgubimo dan.
Solekse!
Bak? Nazad na svoje mesto.
Soleks ima pet godina više iskustva od tebe.
Stani u red.
Bak.
Ako dobro vučeš ne znači da si spreman da predvodiš.
U redu?
Ne verujem da će se pomeriti.
Pomeriće se.
Bak...
Pomeri se.
Solekse, dođi.
Dođi.
Tako.
Hej. Dođi ovamo.
Šta je ovom psu od jutros?
Ne. -Mislim da znaju nešto što ti ne znaš.
Nema toga što ja ne znam.
Hej. Kuda si pošao? Hej!
Ne možemo da nadoknadimo vreme.
Zatvoriće poštu.
Ne!
Ne, ne, ne, ne, ne!
Stići ćemo tamo na vreme.
Samo jednom.
U redu.
Uzmi.
Nije tako loše.
Izgubio sam psa predvodnika.
Kasnićemo dva dana ako imamo sreće.
A nikad nismo imali sreće.
Možda bi trebalo da se
držiš.
Da, da.
U redu, Bak.
Kreni!
Ji-ha!
Napred, Bak!
Napred!
To!
To, Bak!
Napred!
Stani!
Bak, stani!
Skreni levo!
Levo!
Skreni levo!
Ne! Ne!
Ne, ne, ne!
Jesi li lud?
Ne, ne, ne! Ne!
Trči, trči, trči!
Brže, Bak!
Nemoj da staješ!
POŠTA
Pero?
Da!
To je to! To je to!
Ne posustaj, Bak!
Da, tako je!
Sklonite se s puta!
Mrdajte!
Brzo!
Stani!
Jeste li to videli?
Uspeli smo!
Taper.
Jedno za Keli. -Da.
Makarti, evo! -Nešto za Elizabet Snou?
Lavern?
Šo. -Dobila sam tri.
Lavern!
Dojl? Kenedi? -Da! Da, gospodine, to sam ja.
Hvala!
Linč?
Vidiš, Bak?
Mi ne prenosimo poštu.
Mi nosimo živote.
Mi nosimo nadu.
Nosimo ljubav.
Krećemo ujutru. Hajde da se odmorimo.
O'Nil? Volš?
Galager?
Najdraža Saro,
Čini se da me je duša napustila.
Svaki dan počinje sećanjem na našeg najdražeg sina.
Timov rođendan koji se bliži podseća me na sve što je izgubljeno.
Toplinu našeg doma,
avanture o kojima je naš sin sanjao.
Voleo bih da sam našao reči da izrazim kako se osećam
pre nego što je tišina postala
nepodnošljiva.
I otišao sam.
Tražim mesto
na kome bih mogao osetiti neki
mir.
Mada se plašim da ga nikad neću naći.
Zato što znam da dok živim
možda neće biti doma za mene na ovom svetu.
Ne idi. Ne idi! -Kreni!
Ne, ne, ne!
Bak!
Imaš li vremena za još jedno?
Kasniš.
Mom sinu je rođendan.
Šaljem pozdrav svojoj ženi.
Trebalo je da dođeš kad smo primali.
Potrebno je vreme da se nađu prave reči.
Naučio si da čitaš, više ti ne treba Pero.
Imaš sreće.
Bak je šef.
Još neko?
Zdravo, Bak.
Sećam te se.
Hvala.
Hvala što si stao. -Idemo!
Spreman, Bak?
I, kreni!
U vrstu!
Da!
Lepo, Bak!
Da, tako!
Pravo napred!
Da!
3.800 km za 80 dana?
Bak će spavati do proleća.
Pero! Jedno je za tebe. Izgleda zvanično.
Kakve su vesti s Juga?
Svaka čast.
Pero?
Poštanska ruta ukinuta
Prodaj pse Vrati se u Kvebek
U redu je. U redu je.
Sve je u redu.
Niste ništa loše učinili.
Svi ste bili dobri.
U redu?
Žao mi je, Bak.
Moje sanke i ja im više nismo potrebni.
Do leta će telegraf stići dovde.
Novi način slanja pošte.
Ovo je sad tvoj tim.
Pred tobom je još uvek veliko putovanje.
Zemlja mu se ponovo zatresla pod nogama.
Bak je izgubio još jednog gospodara.
Sada će on morati da bude vođa.
Dok ne dođe novi gospodar.
Obećao sam vam, zar ne? I evo nas.
Obećao si mi zlato.
Gde je? U psima?
Natovari sanke.
Vreme je da uzmemo svoj deo.
Idemo.
I...
kreni!
Kreni!
Jesu li pokvareni?
Ne, samo su lenji.
Bak?
Kreni!
Čarlse, ubedi zver.
Ne batinom.
Čarlse!
Spusti to ili...
Ni korak neću napraviti!
Čarlse!
Sećaš li me se?
Da, znam.
Sanke su vam zaleđene.
Mnogo ćete pomoći svojim psima ako izvučete rudu i oslobodite ih.
Rudu?
Šta on to radi?
Pazite na fonograf.
Kuda ste pošli, gospodine?
To nije vaša briga.
Niste valjda kupili tu mapu u Skagveju?
Ne. -Ta stara bajka.
Izgubljena brvnara.
Reka od zlata?
Krećete previše kasno u proleće.
Pola staze ide preko reke.
To znači da je pola staze dobro.
To znači da će led pući pod vašim saputnicima i psima.
Zašto ne sačekate do prolećnog otapanja?
Poštedite svoje pse i saputnike patnje.
Pa da stari kopač pre nas stigne do zlata?
Ja nisam kopač zlata.
Ne, hvala.
Platio sam bogatstvo za ovaj tim.
Vući će moje sanke.
To su dobri psi, gospodine.
Vući će vaše sanke.
Vući će vaše sanke dok ne umru.
Hvala.
Idemo.
U redu, idemo.
I...
Kreni!
Lenje džukele!
Nisam sigurna za ove pse.
Možda je trebalo da kupiš drugi tim.
Možda treba da ih nahranimo.
Trebalo je da ostanemo na stazi.
Kreni!
Zaustavi ih!
Možda im treba malo ohrabrenja.
Kreni!
Prvi put je Bak znao više od svojih gospodara.
Kreni!
Ali bič mu
nije davao izbora.
Prokleti...
Pa, sad...
Idemo preko.
Kreni!
Kažem ti da kreneš.
Hale, ne može.
Mrdni.
Da se nisi usudio.
Hej!
Led na reci će pući svakog časa!
Budalo!
Taj pas pokušava da ti sačuva život.
Hale!
Zašto želiš da nas zaustaviš?
Znaš gde je zlato, zar ne?
Drži dalje svoje prljave ruke od mojih pasa.
Hale.
Rekao je da ne treba da prelazimo.
Jesi li siguran? A da ostavimo pse?
Znam šta radim.
Kreni!
Ne radi to.
Ne njima.
Kreni!
Šta ću da radim s tobom?
Nisu ovde.
Otišli su.
Spavao si dva dana
u mom krevetu.
Vratiću se.
Ostani. Idi.
Radi šta hoćeš.
Viski.
Hoću flašu.
Svi su otišli!
Moji psi su pobegli.
Izgubio sam bogatstvo.
Rekao si da je to bajka.
Nisi želeo da nađem zlato.
Smiri se, Bak.
Bak.
Polako. -Svi ste videli.
On i ja smo se raspravljali, a pas mi je skočio za gušu.
Verovatno je besan.
Ostavi tog psa na miru!
Bak, smiri se!
Vidite?
Tražim da se odmah ubije.
Ne. Ma dajte. -Da ga nisi pipnuo!
Niko nikog neće ubiti.
Dok ne čujemo sve činjenice.
Udario me je na kvarno.
Bak, mir.
Šta to imaš za pojasom, prijatelju?
Unutra je zabranjeno oružje!
Jesi li dobro, Džone Torntone?
Da.
Dobro sam.
Šta?
Šta ti gledaš?
Imaš nešto da kažeš?
Bak!
To nije bilo lepo.
Zašto si to uradio?
Hej, Bak!
Bak, šta...
Bak?
Vrati to.
I šta ćeš sada da radiš?
Bak? Šta to radiš?
Vrati mi to.
Bak, ne radi to.
To je moje.
Potrebno mi je.
Ne radi mi to.
Šta si uradio? Gde je?
Hoćeš li samo...
Skloni se.
Bak.
Dođavola, baš si veliki.
Sada bi bio njegov rođendan.
Mom sinu.
Posle njegove smrti, njegova mama i ja...
Prosto smo se udaljili.
Ona nije želela da bude blizu mene,
a ja nisam želeo da budem blizu nikoga.
Zato sam došao ovamo.
Onda sam upoznao tebe.
Dođavola.
Ovde je negde.
Dobro je, budan si.
Stavio sam je...
Evo je.
Nešto sam hteo da ti pokažem.
Dođi.
Ovo je mapa Jukona.
Moj sin je uvek čitao avanturističke priče
i ludovao je za vestima koje su stizale iz Jukona.
Nije mu bilo stalo do zlata, nego do planina.
Provodio je dane gledajući mape i slike planina.
Sanjao je o onome što se nalazi s druge strane.
O mestima gde niko nije bio.
Divljim mestima.
"Idemo", rekao sam.
Kazao je: "Da, tata."
Počeli smo ovde,
ali onda je on uzeo olovku,
povukao je liniju van mape
i rekao: "Hajdemo tamo!
"Van mape. Gde niko nije bio."
To je putovanje kakvo bi on voleo.
Prava avantura.
Mi možemo da pođemo.
Ti i ja.
Da vidimo šta je tamo.
Šta misliš?
Ovo je kanu, Bak. Plovićemo u njemu.
Smiri se. Sedi. Sedi, Bak.
Dobro. Dobar dečko.
Šta to radiš?
Moliš?
Ti nisi moj pas.
Dolaziš?
Ulazi.
Veslaj, veslaj
Lagano niz potok
Veselo, veselo, veselo Život je kao san
Hajde, Bak. Zapevaj nam.
Možda ipak ne.
Drago mi je što uživaš u ovome.
Sviđa ti se to, je li?
Rekao bih da ćemo odavde peške.
Tvoji preci su nekada lutali ovuda.
I moji.
Odavno, kad smo bili divlji.
Mi dolazimo i odlazimo, zar ne?
Ovo je uvek ovde.
Šta je?
Ne znam. Kuda? Reci ti meni.
Hajde. Ti vodiš.
Bak?
Vidi šta si našao.
Čoveče...
Vidi ti ovo, Bak.
Mislim da nismo skrenuli sa svih mapa.
Kopač zlata, rekao bih.
Smeće.
Blago.
Ovo je moje. U redu?
Pusti to na miru. Moje je.
Dobar dan.
To su tvoji preci.
Vukovi.
To je dobro, Bak,
ali treba da bude ovakav.
Prokleta bajka je istinita.
To je već bolje, Bak.
Bravo dečko!
Šta je? U šta gledaš?
Idi da pogledaš.
Hajde.
Vrati se pre mraka.
Bak!
Ovde, tako daleko od kuće,
mogu da vidim kako se Bak menja.
Nešto ga vuče u šumu.
U lov.
Prelepo je, Bak.
Prelepo.
Još uvek je isti pas sa mnom,
ali teško mi je da ga zamislim
nazad u civilizaciji.
Postoji li kuća dovoljno velika da ga drži?
Čini se da ovo putovanje vodi Baka ka njegovoj sudbini.
Kuda mene vodi?
Ne ovog puta.
Odavno je pao mrak.
Svaki dan ostaješ napolju sve duže i duže.
Da, znam da ima mnogo za istraživanje,
ali svet je opasno mesto.
Nikad ne znaš šta može da se desi.
Nikad ne znaš.
Groznica je odnela Timija za dva dana.
Prokletstvo.
U redu, Bak.
Bilo je ovo prelepo leto.
Znaš šta, Bak?
Razmišljao sam.
Možda ću da kupim železnicu.
Je l' to moja kapa?
To je moja kapa. Dođi.
Daj mi moju kapu.
Daj mi moju kapu. Daj mi.
Bak!
Hajde.
Eto tako.
Sivi vuk.
Prelep.
Ovo je njihovo carstvo.
Njihova su ova brda.
Hoćeš da ideš?
Idi.
Samo...
budi oprezan.
Bio je i razmažen
i patio je
od ruke čoveka.
Sada je Bak našao sebe
sa svojom vrstom.
Koliko je daleko putovao da bi pronašao dom.
Koliko sam daleko ja otputovao od svog.
Vidi, Bak.
Namirnice.
Doživotno.
Nijednom čoveku ne treba više.
Vreme je da krenem, Bak.
Da odem kući.
Šta god je ostalo od nje.
Da pokupim komadiće
ili bar da pokušam.
Ne.
Ne tražim ti da pođeš sa mnom, Bak.
Ti imaš nešto ovde.
Nešto važno.
Drži se toga.
Odlazim ujutru.
Dođi da se pozdravimo.
Ti si dobar pas, Bak.
Ti si dobar pas.
Došao si čak ovamo.
Znao si nešto, zar ne?
Polako.
Hteo si sve za sebe.
Gde je?
Gde je zlato?
Svuda je.
Uzmi ga.
Uzmi sve.
To neće ništa promeniti.
Neće vratiti mrtve.
Poznato ti je ovo, zar ne?
Dobro je.
Vidiš li je, dečko?
Vidiš?
Dobro.
Bak.
Da.
Vratio si se.
Opa, Bak.
Kakva avantura, je li?
U redu je, dečko.
Kod kuće si.
U ovim planinama postoji mesto
kuda hodi nova vrsta sivih vukova,
mudrija od čoveka i od vuka,
zbog psa koji je predvodnik čopora.
Sada žive bez straha,
podižu svoje mlade i žive u blagostanju.
Neki kažu da je to samo legenda.
Nije.
Vidite, poznavao sam ga nekad,
kada je bio samo pas lojalan čoveku.
I mada je ova zemlja njegova,
svakog leta,
kada se spusti u dolinu,
seća se nežnih ruku
i starih gospodara.
Pre nego što je otišao svojima
i postao sam svoj gospodar.
Pre nego što je začuo
zov.
ZOV DIVLJINE
Prevod: Bojana Lukić Jovković