Det stod om det i alla tidningar på den tiden.
Män som sökte i Arktis hade hittat en gul metall.
Guld.
En mani spred sig så långt som ord kan spridas -
och människor i tusental drog sig norrut för att söka lyckan.
De behövde hundar.
Stora starka hundar som kunde dra deras slädar.
God morgon, Buck!
Buck hörde varken hemma i ett hus eller i en kennel.
Här ska du få.
Hans ägare var domare i Santa Clara.
Hörru!
Se dig för!
Här var Buck kung.
Men för bövelen, jycke!
Passa dig! Det är domare Millers hund.
Gratulera domaren på födelsedagen.
Det ska jag göra.
- Kom, Buck! - Nyheter från Klondike.
Tusentals guldgrävare samlas i Dawson City!
Nyheter från Klondike!
Här får du.
Buck, stanna!
Buck!
- Ur vägen! - Buck!
- Sluta! - Kom hit!
- Ropa på din hund! Se upp! - Kom hit, Buck!
Ur vägen!
Kom hit med dig! Buck!
BRA BETALT FÖR HUNDAR
Buck.
Nej! Jag är hemskt ledsen!
- Förlåt. - Vilken odåga.
Han är bara bortskämd.
Buck menar väl.
Oftast.
Abigail, kockan behöver dig.
Buck.
Gå och väck flickorna.
Ta steken!
Se upp nu!
Ut!
Nej.
Vi har pratat om det här.
Idag ska du visa upp dig från din bästa sida.
Buck?
Herr domare.
Det doftar underbart.
Grattis på födelsedagen.
Kom hit först, allihop!
Då så, Molly. Vad fin du är.
Okej. Stilla.
Buck.
Du kan stanna här ute -
och fundera på vad du har gjort.
Nej. Inte nu, Buck.
Det var inte första natten Buck sov på verandan.
Kom, Buck.
Han lyssnade mindre på ägarens uppmaningar...
Hej, Buck.
Jag har nåt gott åt dig.
...än på sina egna instinkter.
Kom.
Ta den. Seså!
Duktig pojke.
Ta godbiten. Ta den.
Duktig pojke!
Han heter Buck.
Du får ett bra pris för honom.
Vänta!
Jag behöver hjälp med den sista.
Vad tusan är det i den?
En hund.
Flera stycken?
Nej, bara en.
Instängd i låren...
kunde han varken äta, dricka eller sova.
Buck visste inte var han var, -
var han hade varit -
eller vart han skulle.
Lugna dig.
Det enda du behöver göra -
är att sitta.
Du är inte söderöver längre.
Seså.
Ser du?
Ser du den?
Så ser reglerna ut nu.
Här bestämmer klubban -
och huggtanden.
Ingen står över dem.
Hur ska du ha det, vovven?
Bra.
Du lär dig snabbt.
Buck hade ingen chans mot en man med en klubba.
Det förstod han.
Han var slagen.
Men han var inte knäckt.
Hallå!
Kom hit!
Skagway i Alaska.
Porten till Yukon.
Utkanten av ingenstans.
De flesta som letade efter guld passerade här.
Kom nu.
Såja.
Här finns gryta på renkött!
Buck var långt hemifrån.
Sviker ni Herren för ert guldbegär?
Bry dig inte om dem. Seså. Hitåt.
Kom nu!
Såja. Sätt fart nu.
Kom nu.
Det är bara snö. Kom.
Hörru! Ge dig nu!
Kom hit med dig!
Buck!
Okej.
Var det allt?
Är huset hennes nu?
Ja. Huset och allt i det.
Vad bra.
Det är inte mer än rätt.
Tag plats ombord!
Få har turen med sig numera.
Det är många som återvänder tomhänta.
Jag letar inte efter guld.
Hallå! Jisses...
Se dig för.
Sista båten till Dawson avgår nu!
Sen är det släde som gäller ända till i vår!
Det är ju mitt.
Tack.
Buck!
Nu har jag dig.
Heter han Buck?
Kom nu.
Tack, Buck.
Du är snabb.
Hitåt ska vi.
God morgon.
Perrault! Det var länge sen.
Vad trevligt.
Hur har du haft det?
Bara bra.
Telegrafen har alltså inte konkurrerat ut posten än.
Nej, inte än.
Jag behöver två hundar till.
Vill du springa före?
Vänta inte på mig!
Vad har du gjort nu?
Det här är Buck.
Två. Vi skulle ha två.
Vadå? Han är stor.
För stor.
- Han klarar det aldrig. - Jodå.
Vad vet du?
Nu ska du få träffa spannet.
Buck, det här är Spitz.
Din nya chef.
Bråka inte med honom.
Det är Dolly.
Pike.
Jo.
Billie.
Dub.
Dave.
Och Sol-leks.
Här ska du vara.
Välkommen till spannet.
Vi ska följa en ny rutt, så var uppmärksamma.
Du också, Dave. Vi är här nu.
Vi ska leverera post ända hit, alltså 80 mil bort.
Dawson.
De förstår dig inte.
Buck, gör precis som Spitz. Okej?
Han leder och du följer.
Är alla klara?
Kom ihåg. Vi bär inte bara med oss posten.
Vi bär med oss liv!
Och mush!
Kom igen, mush!
Spitz! Gee!
Förstår du nu, Buck?
Våra öden hänger ihop.
Det är hundar! De förstår inte!
Jodå, det gör han.
Jodå.
Buck, vi sitter ihop nu.
Vi faller tillsammans, -
men vi reser oss tillsammans.
Kom. Vi provar igen.
Lugn.
Såja, Spitz.
Din hund har pajat.
Nej, då. Han har bara Kalifornien-takter i sig.
Här ute, under nattstjärnorna -
upplevde Buck en kyla som han aldrig förr känt.
Ut!
Hundar sover ute!
Buck hade växt upp i människans värld, -
och lärt sig att lyssna på deras röster.
Den här natten...
skulle han börja höra sin egen.
Kom igen, Buck!
Vi måste sätta fart.
Fri lejd!
Posten!
Tack, Perrault!
- Posten! - Tackar!
Så ska det se ut!
Du var mig en tung en.
Spitz! Gee!
Ja! Så ska det se ut!
Där ser du. Han lär sig fort.
Arbetet som draghund -
gav Buck självförtroende och glädje.
Nu hade han en flock.
Gee!
Såja!
Nu är du en riktig draghund, Buck!
Vänta.
Buck, stanna.
Nej! Françoise!
Françoise!
Är du oskadd?
Buck!
Rädda honom!
Buck!
Buck.
Buck!
Åh, Buck.
Att gråta för en hund...
Nej.
Nej. Jag grät inte.
Du grät.
Nej.
Inte alls.
Under alla sina år som postutdelare -
har Perrault aldrig varit i tid.
Inte en enda gång.
Men han kör varje dag i tron om att det ska gå.
Han tror.
Men han har aldrig trott på nåt mer än han tror på dig.
Nu gör jag det också.
En flock kan bara ha en ledare.
Spitz hade fått nog.
Spitz!
Det är inte likt honom.
Jag har letat hela morgonen. Jag hittar honom ingenstans.
Han har bara försvunnit.
Spitz!
Vi måste åka. Utan honom.
Annars förlorar vi en dag.
Sol-leks!
Buck! Gå till din plats.
Sol-leks har varit med fem år längre.
Du ska vara längst bak.
Buck.
Du är inte redo för att vara ledarhund.
Okej?
Han verkar inte flytta på sig.
Vi får väl se.
Buck...
gå nu.
Sol-leks, kom hit.
Kom nu.
Här.
Hörru. Kom hit.
Hörru.
Vad är det med hunden?
- Nej. - De verkar veta nåt som du inte vet.
Det finns inget som jag inte vet.
Hörru. Vart tog han vägen?
Vi förlorar för mycket tid.
De hinner stänga kontoret.
Nej!
Nej, nej!
Vi ska vara i tid.
För en gångs skull!
Okej, då.
Kom, då.
Så illa är det inte.
Jag har förlorat min ledarhund.
Vi ligger två dagar efter om vi har tur.
Och vi har aldrig tur.
Du borde nog...
hålla i dig.
Ja, ja.
Okej, Buck.
Mush!
Yeehaw!
Spring, Buck!
Spring!
Ja!
Ja, Buck!
Spring!
Yeehaw!
Haw!
Buck, haw!
Sväng vänster!
Vänster!
Sväng vänster!
Nej!
Nej, nej!
Är du galen?
Nej! Nej!
Spring!
Fortare, Buck!
Fortsätt!
Perrault?
Ja!
Nu gäller det!
Kämpa på, Buck!
Ja! Så ska det se ut!
Ur vägen!
Undan!
Fort!
Stanna!
Såg du?
Vi hann!
Vi klarade det!
Tupper.
- Ett brev till Kelly. - Ja.
- McCarthy. - Elizabeth Snow?
Laverne?
- Shaw. - Jag fick tre!
Laverne!
- Doyle? Kennedy? - Ja! Det är jag!
Tack så mycket!
Lynch?
Ser du, Buck?
Vi bär inte med oss post.
Vi bär med oss liv.
Vi bär med oss hopp -
och kärlek.
Vi ska åka vidare imorgon. Nu vilar vi.
O'Neil? Walsh?
Gallagher?
Kära Sarah.
Själen tycks ha lämnat mig nu.
Varje dag inleds med minnet av vår älskade son.
Tims födelsedag närmar sig och påminner mig om allt vi har förlorat.
Värmen i vårt hem...
och äventyren vår son drömde om.
Jag önskar att jag kunnat uttrycka vad jag kände -
innan tystnaden blev...
olidlig.
Innan jag gav mig av.
Jag letar efter en plats...
där jag kan känna lite...
ro.
Men jag är rädd att jag aldrig hittar nån sån.
För jag vet att så som jag är...
så kanske det inte finns nåt hem åt mig i den här världen.
- Nej, åk inte! - Mush!
Nej, nej!
Buck! Vad är det?
Kan du ta emot ett brev till?
Du är sen.
Det är min sons födelsedag.
- Det är några hågkomstord till min fru. - Du skulle ha kommit tidigare.
Det tog tid att hitta orden.
Om du lär dig att läsa blir Perrault överflödig.
Du har tur.
Buck bestämmer.
Nån mer?
Hej, Buck.
Jag kommer ihåg dig.
Tack.
- Tack för att du stannade. - Nu åker vi!
Är du redo, Buck?
Och mush!
Räta upp er!
Ja!
Bra, Buck!
Såja!
Rakt fram!
Ja!
385 mil på 80 dagar?
Buck lär sova till hösten.
Perrault! Du har fått brev. Det ser officiellt ut.
Är det nyheter söderifrån?
Bra jobbat.
Perrault?
Postrutten läggs ner
Sälj hundspannet Återvänd till Quebec
Det är ingen fara.
Såja.
Ni har inte gjort nåt fel.
Ni har alla varit duktiga.
Okej?
Jag är ledsen, Buck.
De behöver inte mig och min släde längre.
Till sommaren kommer telegrafen hit.
Ett nytt sätt att skicka brev.
Spannet är ditt nu.
Du har en mäktig resa framför dig.
Än en gång skakade marken under honom.
Buck hade förlorat en ägare till.
Nu tvingades han själv vara ledaren.
Tills den nya ägaren kom.
Som utlovat. Titta bara.
Du lovade mig guld.
Var är guldet? Inuti hundarna?
Packa släden.
Vi ska ha vår andel.
Nu åker vi.
Och...
mush!
Mush!
Är de trasiga?
Nej, de är bara lata.
Buck?
Mush!
Charles, övertala jycken.
Inte med klubban.
Charles!
Lägg ner den, annars...
Annars åker jag ingenstans!
Charles!
Minns du mig?
Ja, jag vet.
Skenorna har frusit fast.
Det hjälper hundarna om du lossar på släden med pålen.
Pålen?
Vad gör han?
Akta min Victrola!
Vart är ni på väg?
Det angår inte dig.
Du köpte väl inte kartan i Skagway?
- Nej. - Den gamla skrönan.
En övergiven stuga...
En guldflod?
Det är för sent att ge sig ut.
Halva leden går på floden.
Då är halva leden farbar.
Isen kommer att spricka när ni och hundarna åker ut på den.
Ska ni inte vänta tills det har töat?
Då slipper både hundarna och ni besväret.
- Och låta dig hinna före? - Jag är ingen guldgrävare.
Nej, tack.
Jag gav en förmögenhet för spannet.
De ska dra släden.
Det är bra hundar.
De kommer att dra släden.
De kommer att dra tills de dör.
Tack.
Nu åker vi.
Sätt fart nu.
Och...
mush!
Era lata byrackor!
Hundarna övertygar inte.
Du skulle ha köpt ett annat spann.
De kanske borde få mat.
Vi borde ha stannat på leden.
Mush!
Få stopp på den!
De behöver visst uppmuntras lite.
Mush!
För första gången visste Buck mer än hans ägare.
Mush!
Men piskan...
gav honom inget val.
Den jäkla...
Jaha.
Nu tar vi oss över.
Sätt fart nu.
Gå, sa jag.
Han kan inte, Hal.
Gå.
Du skulle bara våga!
Hörru!
Isen spricker när som helst!
Din dåre!
Hunden försöker rädda ditt liv!
Hal!
Varför vill du så gärna stoppa oss?
Du vet var guldet finns, va?
Låt mina hundar vara.
Hal.
Vi borde inte åka över.
Är du säker? Ska vi inte lämna hundarna?
Jag vet vad jag gör!
Mush!
Gör inte så.
Inte mot dem.
Mush!
Vad ska jag ta mig till med dig?
De är inte här.
De är borta.
Du har sovit i två dagar...
i min säng.
Jag kommer tillbaka.
Stanna. Gå.
Gör som du vill.
Whisky.
Ge mig flaskan.
Alla är borta!
Hundarna stack.
Min förmögenhet är borta.
Du kallade det en skröna.
För att jag inte skulle hitta guldet.
Lugna dig, Buck.
Buck.
- Lugn. - Ni såg det själva.
Mannen och jag har nåt otalt och hunden attackerade mig.
Han har väl rabies.
Lämna hunden i fred!
Lugna dig, Buck!
Där ser ni.
Den borde skjutas här och nu.
- Nej. Sluta. - Rör honom inte!
Ingen skjuter hunden.
Inte förrän vi har hört alla fakta.
Han slog mig!
Lugn, Buck.
Vad är det du har på bältet?
Inga vapen här inne!
Gick det bra, John Thornton?
Ja.
Det gick bra.
Vad är det?
Vad tittar du på?
Är det nåt du vill säga?
Buck!
Det där var inte snällt.
Varför gjorde du så?
Buck!
Vad...
Buck?
Kom tillbaka med den.
Vad ska du göra nu, då?
Buck? Vad gör du?
Ge tillbaka den.
Låt bli det där.
Den är min.
Jag behöver den.
Gör inte så.
Vad gjorde du? Var är den?
Kan du...
Flytta på dig.
Buck.
Jäklar, vad stor du är.
Det var hans födelsedag idag.
Min sons.
Hans död fick hans mamma och mig...
att glida isär.
Hon ville inte vara i närheten av mig...
och jag ville inte vara i närheten av nån.
Därför åkte jag hit.
Och sen träffade jag dig.
Fan.
Den är här nånstans.
Vad bra. Du är vaken.
Jag lade den...
Här är den.
Jag ska visa dig nåt.
Kom.
Det här är en karta över Yukon.
Min son läste jämt äventyrsböcker.
Han var helt galen i nyheterna från Yukon.
Han struntade i guldet, men drogs till bergen.
Han tittade på kartor och bilder hela dagarna.
Han drömde om det som fanns på andra sidan.
Platser där ingen hade varit.
Vilda platser.
"Vi åker", sa jag.
"Ja, pappa", sa han.
Vi började här, -
men sen tog han en penna -
och drog en linje utanför kartan -
och sa: "Dit åker vi."
"Bortanför kartan. Nånstans där ingen har varit."
Han skulle ha älskat en sån resa.
Ett riktigt äventyr.
Vi kan åka.
Du och jag.
Och se vad det finns där.
Vad tycker du?
Det är en kanot, Buck. Vi ska åka med den.
Lugn nu. Sitt. Sitt, Buck.
Såja. Duktig vovve.
Vad gör du?
Tigger du?
Du är inte mitt husdjur.
Kommer du?
Kom, då.
Kom igen, Buck. Sjung lite.
Eller kanske inte.
Vad bra att du har roligt.
Du gillade visst det.
Vi får nog hoppa av här.
Här fanns avlägsna släktingar till dig.
Till mig också.
På den tiden när vi var vilda.
Vi kommer och går, du och jag.
Men det här består.
Vad är det?
Jag vet inte. Vilket håll? Bestäm du.
Du får ta täten.
Buck?
Titta vad du hittade.
Jisses...
Titta, Buck.
Vi är nog inte bortanför alla kartor.
En guldgrävare, antar jag.
Skräp.
En skatt.
Den är min. Okej?
Du rör den inte. Den är min.
Vilken bra dag.
Det är dina släktingar.
Vargar.
Det är bra, Buck, -
men mer som den här.
Den jäkla skrönan var sann.
Nu börjar det likna nåt.
Duktig vovve!
Vad är det? Vad ser du för nåt?
Gå och titta.
Seså.
Gå du.
Kom hem innan det blir mörkt!
Buck!
Nu när vi är så långt hemifrån -
ser jag att Buck har förändrats.
Nåt lockar honom till skogen.
Till jakten.
Vad tjusigt, Buck.
Tjusigt.
Han är samma hund när han är med mig, -
men jag har svårt att tänka mig honom -
i ett civiliserat samhälle igen.
Finns det hus som är stora nog åt honom?
Den här resan verkar föra Buck mot sitt öde.
Men vart för den mig?
Inte den här gången.
Det blev mörkt för länge sen.
Du stannar ute längre och längre för varje dag.
Jag vet att det finns mycket att upptäcka, -
men världen är en farlig plats.
Man vet aldrig vad som väntar.
Man vet aldrig.
Febern tog Timmy på två dagar.
Fan...
Okej, Buck.
Det har varit en härlig sommar.
Vet du vad, Buck?
Jag har funderat.
Jag kanske köper mig en järnväg.
Är det min keps?
Ja, det är det. Ge hit.
Ge mig min keps.
Ge mig den.
Ge mig min keps. Ge hit.
Buck!
Ge dig.
Såja.
En gråvarg.
Så vacker.
Det är deras revir.
De äger de här bergen.
Vill du gå dit?
Gör det.
Men...
var försiktig.
Han hade blivit både bortskämd -
och illa behandlad -
av människor.
Nu befann sig Buck -
bland sina egna.
Vad långt han har rest för att hitta sitt hem.
Vad långt jag har rest från mitt.
Titta, Buck.
Livsmedel.
För livet.
Ingen behöver mer än så.
Det är dags för mig att åka, Buck.
Åka hem.
Det som finns kvar av det.
Samla ihop spillrorna...
eller åtminstone försöka.
Nej.
Jag ber dig inte följa med mig.
Du har ju nåt här.
Nåt viktigt.
Håll fast vid det.
Jag ger mig av imorgon.
Kom och säg hej då.
Du är en fin hund, Buck.
Du är en fin hund.
Du kom hela vägen hit.
Du visste nåt, va?
Ta det lugnt.
Du ville ha allt själv.
Var är det?
Var är guldet?
Det finns överallt.
Ta det.
Ta allt.
Det förändrar inget.
Det ger inte de döda nytt liv.
Känner du igen den?
Vad bra.
Ser du den?
Bra.
Buck.
Ja.
Du kom tillbaka.
Oj, Buck.
Vilket äventyr, va?
Oroa dig inte.
Du är hemma.
Nånstans i de här bergen...
finns en ny sorts gråvarg.
Den är klokare än både människan och vargen, -
tack vare hunden som springer längst fram i flocken.
Nu lever de utan rädsla, -
tar hand om sina små, och frodas.
En del menar att det bara är en myt.
Men det stämmer inte.
Du förstår, jag kände honom en gång i tiden, -
när han bara var en hund vid en människas sida.
De här markerna är hans, -
men varje sommar -
när han kommer ner till dalen -
minns han de snälla händerna -
och ägarna han hade.
Innan han gick till sina egna...
och blev sin egen herre.
Innan han hörde...
skriet.
Skriet från vildmarken
Översättning: Love Waurio, Deluxe