Akkoriban minden újság megírta.
Az Északi-sarkvidéken néhány felfedező sárga fémet talált.
Aranyat.
Féktelen láz kerített hatalmába mindenkit, akihez csak eljutott a hír.
Több ezren özönlöttek északra, hogy szerencsét próbáljanak.
Az embereknek kutyákra volt szükségük.
Nagy, szívós kutyákra, a szánhúzáshoz.
Jó reggelt, Buck!
Buck nem maradt meg a házban vagy egy kennelben.
Tessék, pajtás!
A gazdája a Santa Clara megyei bíró volt.
Hé!
Nem látsz a szemedtől?
A környéken Buck volt az úr.
Átkozott dög!
Vigyázz! Ez Miller bíró kutyája.
Isten éltesse a bíró urat!
Átadom neki.
- Buck! - Klondike-i hírek!
Több ezer aranyásó rohamozta meg Dawson Cityt!
Klondike-i hírek!
Tessék, kutyus!
Buck, állj!
Buck!
- El az útból! - Buck!
- Hagyjál! - Lábhoz!
- Hívja vissza a kutyát! - Buck! Ide!
Vigyázzanak!
Gyere vissza! Buck! Állj!
KUTYÁT VESZÜNK JÓ PÉNZÉRT
Buck.
Ne haragudjon!
- Sajnálom. - Ez egy vadállat.
Csak neveletlen.
Jót akar.
Általában.
Abigail, vár a szakácsnő.
Buck!
Keltsd fel a lányokat!
Fogd a sültet!
Figyelek rá.
Kifelé!
Nem!
Ezt már megbeszéltük.
Ígérd meg, hogy ma jól fogsz viselkedni!
Buck!
Bíró úr!
Igazán ínycsiklandó illatok!
Isten éltesse!
Jöjjön ide mindenki!
Csodás, Molly. Gyönyörűek vagytok.
Jól van. Figyelem!
Buck!
Most szépen kint maradsz...
és magadba mélyedsz.
Nem. Most nem, Buck.
Nem az volt az első éjszaka, amit Buck a tornácon töltött.
Hahó, Buck! Gyere!
A gazdája parancsai helyett...
Szia, Buck!
Kapsz valami finomat.
...inkább az ösztöneire hallgatott.
Gyere!
A tiéd! Gyerünk!
Okos kutya.
Okos vagy.
Edd csak meg! Edd meg!
Okos kutya. Jó kutya!
Bucknak hívják.
Csinos összegért lehet túladni rajta.
Várjatok!
Az utolsó ládához kéne egy kis segítség!
Mi a nyavalya van ebben?
Kutya.
De mennyi?
Csak egy.
A ládába zárva...
Buck nem tudott sem enni, sem inni, sem aludni.
Fogalma sem volt róla, hol van...
merre járt...
és hová tart.
Nyugalom!
Nem kell mást csinálnod,
csak ülj le!
Most már nem délen vagy.
Gyerünk!
Látod?
Látod ezt?
Itt a vidék törvénye uralkodik.
Nincs más, csak a husáng
és a karmok.
Ezeké a végső szó.
Na szóval mi lesz, kutyuli?
Jól van.
Helyes.
Gyorsan tanulsz.
Bucknak esélye sem volt a husángos emberrel szemben.
Ezt belátta.
Megverték.
De nem törték meg.
Hé!
Állj!
Skagway, Alaszka.
A Yukon kapuja.
Az ismeretlen határa.
Azok, akik aranyat kerestek, szinte mind megfordultak itt.
Gyere, menjünk!
Jó kutya.
Egyen egy kis pörköltöt!
Buck jó messzire került otthonról.
Elárulnátok az Urat az arany iránti sóvárgásból?
Ne törődj velük! Gyere! Na! Erre!
Mozgás! Gyerünk!
Jó kutya! Az az! Gyere!
Haladjunk, pajtás!
Ez csak hó, Buck. Menjünk!
Hé! Buck, ne bolondozz!
Ide hozzám!
Buck!
Jól van.
Kész is.
Az övé a ház?
Igen, uram. A ház és az ingóságok.
Akkor jó.
Megérdemli.
Beszállás!
Tavaly kevesen jártak szerencsével.
Többnyire üres kézzel kullogtak vissza. Arany nélkül.
Nem az arany miatt megyek.
Hé! Jesszus!
Ne légy láb alatt!
Az utolsó hajó Dawsonba hamarosan indul!
Aki lekési, annak tavaszig csak a szán marad.
Az az enyém.
Köszönöm.
Buck!
Megvagy!
Bucknak hívják?
Gyere! Menjünk!
Kösz, Buck!
Jól elszaladtál.
Na gyere! Erre!
Szép jó reggelt!
Perrault! Ezer éve!
De jó látni!
Hogy s mint?
Jól.
A távíró még nem tette feleslegessé a levelezést?
Még nem.
Két kutya kell a fogatomba.
Előre akarsz menni?
Rám ne várj!
Mit csináltál már megint?
Ő itt Buck.
Kettő. Kettő kell.
Ne aggódj! Jó nagy.
Túl nagy.
- Nem fogja bírni. - De.
Mit tudsz te?
Bemutatlak a csapatnak.
Buck, ő itt Spitz.
A góré.
Ne húzd ki nála a gyufát!
Az ott Dolly.
Pike.
Jo.
Billie.
Dub.
Dave.
És Sol-leks.
Ez a te helyed.
Köszöntelek a csapatban!
Új útvonalon megyünk, úgyhogy mindenki figyeljen!
Te is, Dave! Itt vagyunk.
El kell vinnünk a leveleket 800 kilométernyire, egészen idáig.
Dawsonba.
Úgysem értenek.
Buck, csináld, amit Spitz! Rendben?
Ő vezet, te követed.
Készen álltok?
Ne feledjétek, nemcsak leveleket viszünk,
hanem sorsokat!
És húzz!
Gyerünk, húzz!
Spitz! Jobbra!
Látod, Buck?
Össze van kötve a sorsunk.
Ezek kutyák! Nem értenek téged!
Ő ért.
Bizony.
Buck, most már egymásra vagyunk utalva.
Együtt esünk el,
de aztán együtt is állunk fel.
Gyere! Menni fog ez.
Lassan!
Ez az, Spitz!
Selejtes a kutyád.
Dehogy selejtes! Csak puhány kaliforniai.
Odakint, a szabad ég alatt...
Buck úgy érezte, mindjárt megfagy.
Kifelé!
A kutya helye odakint van!
A mi világunkban felnőve
Buck megtanult figyelni az emberi hangokra.
Ám aznap este...
elkezdte hallani a sajátját.
Gyerünk, Buck!
Új nap vár ránk!
Tovább!
Posta!
Kösz, Perrault!
- Posta! - Köszönöm!
Alakul!
Neked aztán van súlyod.
Spitz! Jobbra!
Igen! Így kell fordulni!
Látod? Gyorsan ráérzett.
A szánhúzással járó munka
örömmel és magabiztossággal töltötte el Buckot.
Végre egy falka tagja lett.
Jobbra!
Igen! Ez az!
Igazi szánhúzó kutya lettél, Buck!
Várj!
Buck, marad!
Ne! Françoise!
Françoise!
Jól vagy?
Buck!
Mentsd meg!
Buck!
Ó, Buck!
Egy kutya miatt sírtál.
Dehogy!
Tévedés. Nem sírtam.
De, sírtál.
Nem.
Nem igaz.
Sok-sok éve szállít már leveleket,
de sose járta meg az utat időben.
Egyszer sem.
Bár mindig bizakodva vág neki, hogy hátha sikerül.
Hisz benne.
De még sose hitt semmiben úgy, mint benned.
Most már én is hiszek.
A falkának csak egy vezére lehet.
És Spitznek elege lett.
Spitz!
Ez nem vall rá.
Egész reggel kerestem, de semmi nyoma.
Köddé vált.
Spitz!
Mennünk kell. Nélküle.
Ne veszítsünk időt!
Sol-leks!
Buck? Helyedre!
Sol-leks sokkal régebb óta szánhúzó.
Menj hátra!
Buck!
Jól húzol, de nem vagy vezető.
Érted?
Szerintem ő onnan nem mozdul.
Dehogynem.
Buck...
mozgás!
Gyere, Sol-leks!
Gyerünk!
Ide!
Hé! Ide gyere!
Hé!
Mi ütött ebbe a kutyába?
- Ne! Hé! - Ők tudnak valamit, amit te nem.
Én mindent tudok.
Hé! Hova mész? Hé!
Ennyi késést nem hozunk be.
Bezár a posta.
Hékás!
Ne!
Nem igaz!
Odaérünk időben!
Most tényleg!
Jól van.
A tiéd.
Ez még nem a világvége.
Oda a vezérkutyám.
Két napot késünk. Ha szerencsénk van.
De sosincs szerencsénk.
Azt hiszem, jobb lesz...
ha kapaszkodsz.
Jó.
Figyelj, Buck!
És húzz!
Éljen!
Ez az, Buck!
Száguldj!
Az az!
Igen, Buck!
Nyomás!
Éljen!
Balra!
Buck, balra!
Balra!
Gyerünk!
Fordulj balra!
Balra!
Ne!
Megőrültél?
Ne!
Nyomás!
Gyorsabban!
Ne állj meg!
POSTA
Perrault?
Igen!
Így kell ezt!
Ne lassíts, Buck!
Igen, ez az! Éljen!
El az útból!
Futás!
Félre!
Láttad ezt?
Ideértünk!
Sikerült!
Tupper.
Itt van egy Kellynek.
- McCarthy. - Elizabeth Snow?
Laverne?
- Shaw. - Három is jött.
Laverne!
- Doyle? Kennedy? - Igen, itt vagyok!
Köszönöm!
Lynch?
Látod, Buck?
Nem leveleket viszünk.
Hanem sorsokat.
Reményt.
És szeretetet.
Reggel indulunk vissza. Pihenjünk egy kicsit!
O'Neil? Walsh?
Gallagher?
Drága Sarah!
Úgy érzem, kiszállt belőlem a lélek.
Minden áldott reggel felrémlik bennem szeretett fiunk emléke.
Tim közelgő születésnapja eszembe juttat mindent, ami odalett.
Az otthonunk melegét...
a kalandokat, amikről a fiunk álmodott.
Bár megtaláltam volna a szavakat, hogy kifejezzem, mit érzek...
mielőtt a csend...
elviselhetetlenné vált...
és eljöttem.
Egy olyan helyet keresek...
ahol találhatok némi
megnyugvást.
De attól tartok, hasztalan kutatok.
Mert az én helyzetemben...
elképzelhető, hogy sose lelek otthonra ebben a világban.
- Várjanak! - Húzz!
Ne!
Buck! Mi van?
Odaadhatom ezt, mielőtt indulnak?
Elkésett.
Mostanában lenne a fiam születésnapja.
Az ő emlékére írtam ezt.
Jött volna korábban.
Időbe telt megfogalmazni.
Perrault-ra lassan nincs is szükség.
Mázlija van.
Buck a főnök.
Még valaki?
Szia, Buck!
Emlékszem ám rád.
Köszönöm.
- Hálás vagyok. - Indulunk!
Figyelsz, Buck?
És húzz!
Futás!
Az az!
Ügyes vagy, Buck!
Így is van!
Egyenesen!
Az az!
3800 kilométer 80 nap alatt?
Buck őszig ki lesz ütve.
Perrault! Ez a magáé. Valami hivatalos.
Mi hír jött délről?
Szép munka!
Perrault!
Levélkézbesítés beszüntetve
Kutyákat eladni Térjen vissza Québecbe
Semmi baj.
Nyugalom!
Nem a ti hibátok.
Ügyesek voltatok.
Érted?
Sajnálom, Buck.
Már nincs szükségük rám és a szánomra.
Nyárra ideér a távíróvezeték.
Az üzenetküldés új módja.
Ez már a te csapatod.
Még mindig fantasztikus út áll előtted.
Bucknak ismét kicsúszott a lába alól a talaj.
És ismét elvesztett egy gazdát.
Neki kellett tehát vezetővé válnia.
Amíg nem lett új gazdájuk.
Megígértem, nem igaz? És állom a szavam.
Aranyat ígértél.
Hol van? A kutyákban?
Pakoljunk!
Vegyük birtokba, ami a miénk!
Indulás!
És...
húzz!
Húzz!
Ezek selejtesek?
Nem. Csak lusták.
Buck!
Húzz!
Bírd jobb belátásra a dögöket!
Ne a bottal!
Charles!
Ha nem teszed le,
egy lépést se megyek!
Charles!
Emlékszel rám?
Igen, tudom.
Lefagytak a szántalpak.
Sokat segítene a kutyáknak, ha a vezetőrúddal megtörné a jeget.
Vezetőrúddal?
Mit csinál?
Uram! A fonográf!
Hová lesz az út?
Semmi köze hozzá.
A térkép ugye nem Skagwayből van?
- Nem. - Bedőlt a mesének.
A magányos kunyhóról.
Meg az aranyfolyóról.
Későn indulnak, tavaszodik.
Az út fele a folyón vezet.
A másik fele még járható.
Be fog szakadni a jég, amikor a társai és a kutyák rajta vannak.
Pihenjek, amíg tart az olvadás!
A kutyák és a társai is jobban járnak.
Előzzön meg egy vén aranyásó?
Nem vagyok aranyásó.
Abból nem kérünk!
Egy vagyont fizettem a kutyákért.
Húzzák a szánt!
Jó kutyák ezek.
Húzzák a szánt.
Amíg bele nem halnak.
Köszönöm.
Indulás!
Jól van, menjünk!
És...
húzz!
Lusta dögök!
Valami nem stimmel a kutyákkal.
Rosszakat választottál.
Talán csak éhesek.
Az úton kellett volna maradnunk.
Húzz!
Állítsátok meg!
Talán csak ösztökélni kell őket.
Húzz!
Életében először Buck többet tudott a gazdáinál.
Húzz!
De az ostor miatt
nem volt választása.
Ördög és...
Nem!
Át fogunk kelni.
Lódulj!
Megparancsolom, hogy menj tovább!
Hal, nem bír.
Indulj!
Ne merészeld!
Hé!
Bármelyik percben beszakadhat a folyó jege!
Maga barom!
A kutya meg akarja menteni magukat!
Hal!
Miért akar feltartóztatni?
Biztos tudja, hol az arany, mi?
Vegye le a mocskos kezét a kutyáimról!
Hal!
Azt mondta, ne keljünk át.
Jó ötlet ez? Ne hagyjuk itt a kutyákat?
Tudom, mit csinálok!
Húzz!
Ne tegye ezt!
Velük ne!
Húzz!
Mihez kezdek én veled?
Nincsenek itt.
Elmentek.
Két napig aludtál
az én ágyamban.
Majd jövök.
Maradhatsz. Elmehetsz.
Ahogy akarod.
Egy whiskyt!
Kérem az üveget!
Mind megszökött!
Meglógtak a kutyáim.
Oda a vagyonom.
Azt mondta, az egész csak mese.
Nehogy megtaláljam az aranyat.
Nyugi, Buck!
Buck!
- Nyugalom! - Láthatták.
Az úrral épp vitáztunk, és a kutya a torkomnak ugrott.
Biztos veszett.
Hagyja békén a kutyát!
Buck, nyughass!
Látják?
Végezzünk vele, itt és most!
- Nem! - Hozzá ne merjen érni!
Semmilyen állattal nem végzünk...
amíg nem ismerünk minden tényt.
Aljas módon megütött!
Buck, elég!
Mi van az övén, barátom?
Itt nem tűrünk meg fegyvert!
Minden rendben, John Thornton?
Persze.
Megvagyok.
Mi van?
Mit bámulsz?
Mondani akarsz valamit?
Buck!
Ez nem volt szép!
Mire volt ez jó?
Hé, Buck!
Buck, mit...?
Buck!
Hozd vissza!
Most mihez kezdesz?
Buck! Mit művelsz?
Hozd vissza!
Ne csináld ezt, Buck!
Az az enyém.
És kell.
Ne tedd ezt velem!
Hova dugtad? Hol van?
Légy szíves...
Szállj le róla!
Szállj le!
Buck!
Jó húsban vagy.
Ma lenne a születésnapja.
A fiamnak.
Miután meghalt, az anyjával...
elhidegültünk egymástól.
Ő kerülte a társaságomat...
én meg egyáltalán nem vágytam társaságra.
Ezért jöttem ide.
Aztán megismertelek téged.
Az ördögbe!
Valahol itt kell lennie.
Jó, hogy ébren vagy.
Ide tettem...
Meg is van.
Mutatok valamit.
Gyere!
Ez a Yukon térképe.
A fiam folyton olvasott. Kalandregényeket.
És felvillanyozta a sok Yukonból érkező hír.
Nem az arany, inkább a hegyek miatt.
Egész nap nézegette a térképeket és a képeket.
Ábrándozva, hogy mi lehet a hegyeken túl.
Ahol még senki sem járt.
A vadonban.
Mondtam, hogy menjünk oda.
Erre ő: "Jó, papa."
Innen indultunk volna.
Fogott egy ceruzát,
és rajzolt egy vonalat, ami lefutott a térképről.
Azt mondta: "Menjünk ide!
Le a térképről. Az ismeretlenbe."
Annyira élvezte volna!
Ezt a kalandot.
Csináljuk meg!
Te és én.
Lássuk, mi van ott!
Benne vagy?
Ez egy kenu, Buck. Ezzel megyünk.
Nyugalom! Ülj le! Ül, Buck!
Jól van! Ügyes kutya!
Mit csinálsz?
Kunyerálsz?
Nem vagy te öleb.
Na, bejössz?
Ne kéresd magad!
Siklik a csónakunk
Hűs folyón tovább
Dalolunk, dalolunk, dalolunk, dalolunk Az életünk csodás
Gyerünk, Buck! Most te énekelj!
Inkább hagyjuk!
Legalább te élvezed.
Ez tetszett, mi?
Gyalog megyünk tovább.
Az őseid ezen a vidéken éltek.
És az enyémek is.
Amikor még vadak voltunk.
A mi életünk mulandó.
De ez mindig itt lesz.
Mi az?
Nem tudom. Merre? Mondd meg te!
Gyerünk! Te vezetsz.
Buck!
Nocsak, mit találtál!
Hú!
Odanézz, Buck!
Kétlem, hogy minden térképről lejöttünk.
Aranymosó lehetett.
Ócskaság.
Kincs!
Ez az enyém. Érted?
Hozzá ne érj! Az enyém.
Jó nap volt.
Az őseid.
Farkasok.
Nem rossz, Buck...
de inkább ilyet keress, jó?
Hát mégsem csak mese volt!
Az már sokkal jobb, Buck.
Ügyes kutya!
Mi az? Mit figyelsz?
Menj, nézz körül!
Menjél!
Nyugodtan.
De sötétedésre visszaérj!
Buck!
Itt, oly távol az otthontól,
látom, hogy Buck kezd megváltozni.
Valami a vadonba hívja.
Vadászatra.
Nagyszerű, Buck!
Nagyszerű!
Velem még mindig ugyanúgy viselkedik...
de nehezen tudom elképzelni...
hogy visszatérjen a civilizációba.
Van olyan nagy ház, amiben megmaradna?
A jelek szerint ez az út a végzetéhez vezeti el Buckot.
Engem vajon hova vezet?
Ezúttal nem.
Rég besötétedett.
Napról napra egyre hosszabb időre tűnsz el.
Tudom, hogy sok a felfedeznivaló,
de a világ veszélyes hely.
Nem tudhatod, mi vár rád.
Sose tudhatod.
Timmyt is elvitte a láz. Két nap alatt.
Jó.
Rendben, Buck.
Gyönyörű nyarunk volt.
Tudod mit, Buck?
Gondolkoztam.
Lehet, hogy veszek egy vasúttársaságot.
Az a sapkám?
Az a sapkám! Ne csináld!
Kérem a sapkám!
Ide a sapkát!
Ide vele! Mit mondtam?
Buck!
Nem igaz!
Végre!
Egy farkas.
Csodaszép.
Ez az ő területük.
Ezek a dombok.
Menni akarsz?
Menj!
Csak...
légy óvatos!
Bucknak egyaránt volt része jóban...
és rosszban is
az emberek között.
Most viszont ott találta magát...
a magafajták között.
Milyen messzire utazott, hogy meglelje az otthonát!
És milyen messzire utaztam én az enyémtől!
Nézd csak, Buck!
A betevőre.
Egy életre.
Senkinek se kell ennél több.
Ideje indulnom, Buck.
Vár az otthonom.
Már ami maradt belőle.
Mentem a menthetőt.
Vagyis megpróbálom.
Nem.
Nem kérlek rá, hogy tarts velem, Buck.
Itt rátaláltál valamire.
Valami fontosra.
Becsüld meg!
Reggel indulok.
Gyere elbúcsúzni!
Jó kutya vagy, Buck.
Jó kutya vagy.
Ilyen messzire eljött!
Tudott valamit, igaz?
Nyugalom!
Magának akarta az egészet.
Hol van?
Hol az arany?
Mindenütt.
Vigye csak!
Az összeset!
Semmin nem változtat.
Nem hozza vissza a halottakat.
Ez ismerős, igaz?
Jól van.
Látod, ugye?
Látod?
Helyes.
Buck!
Szia!
Visszajöttél.
Tyű, Buck!
Micsoda kaland volt, mi?
Semmi baj, pajtás.
Hazatértél.
Van egy hely ezekben a hegyekben...
ahol egy új farkasfaj tanyázik.
Bölcsebbek az embereknél és a többi farkasnál is,
hála a kutyának, a falkavezérüknek.
Most már félelem nélkül,
a kicsinyeiket nevelve, egyre gyarapodva élnek.
Van, aki azt mondja, ez csupán legenda.
Pedig nem az.
Én ismertem Buckot.
Akkor, amikor még csak egyszerű kutya volt egy ember oldalán.
És noha ez itt az ő világa,
nyaranta,
amikor lejön a völgybe...
eszébe jutnak a kedves kezek
és a régi gazdák.
A régi idők, mielőtt rátalált a magafajtákra...
és a saját ura lett.
Mielőtt meghallotta...
a hívó szót.
A VADON HÍVÓ SZAVA
Magyar szöveg: Gáspár Bence