Tak jo.
Ale no tak. No tak, otevři se. Ach, Bože.
Ne. Sakra! Ach Bože!
Tak fajn.
Smuteční obřad za Kurta Cobaina se dnes konal v Seattlu,
dva dny poté, co nalezli tělo v důsledku zjevné sebevraždy.
Takhle se nóbl chůvy neoblékají. Dělej, vezmu si je.
- Jsem soukromá učitelka. - Tak jo.
To je to nejmenší, co můžeš udělat. Necháváš mě tu samotnou.
Promiň, že je to tak narychlo. Musím tam být zítra.
A co tvoje třída? Máš je přece ráda.
Mám. Ale tohle mi dohodila škola.
Podívej, nemohla jsem to odmítnout, jasný?
Před pár lety přišla o rodiče
a teď ji opustila chůva.
Tak mě odkopneš kvůli sedmileté holce.
Nevíš, jaké to je vyrůstat bez rodičů.
Jo.
A já učím ráda. Ale…
Chci někomu pomoci, víš?
Takže tohle si bereš s sebou?
Ne.
Docela se těším, až si od nich trochu odpočinu.
Zrovna má špatné období.
Ale zítra se za ní zajdu rozloučit.
Tady.
Zvládneš to tam?
Proboha.
Od 25 ječících dětí půjdu k jedné malé holčičce.
Jak by to mohlo být těžké?
Ahoj, mami.
Na čem pracuješ?
Co kdybych ti všechno přenesla zpátky do kreslírny?
Víš…
Dneska odcházím.
Do nové práce.
Pamatuješ, jak jsem ti říkala o té holčičce, co zůstala sama?
Malá holčička? A úplně sama?
Ano.
No, to je velká zodpovědnost.
Já vím.
Zvládnu to.
Vypadáš… hezky.
Děkuju.
Tady. Vezmi si tohle. Zahřeje tě to.
Tak jo.
Mám tě ráda.
Tohle nemůže být skutečné.
Flora nechává všude své hračky.
Nebuďte překvapená, když najdete na záchodě mořskou vílu.
- Vy musíte být Kate. - Ano. Zdravím.
Tak pojďte.
- Vy jste paní Groseová? - Ano, jsem.
Ráda vás poznávám.
Tady jste jen vy dva?
Každé dva týdny sem chodí uklízečky a zahradník.
Ano, jsem tu jen já a Flora, když je Miles ve škole.
A tady budete učit Floru.
Už jste někdy dělala vychovatelku?
Ne. Ne, od roku 1800.
To má být vtip?
Ne. Není to vtipné.
Je to moje první taková práce.
Doufám, že víte, co děláte.
Tyto děti jsou výjimečné, Kate.
Jsou čistokrevné.
Tak pojďte. Mám tu něco na plotně.
Takový klid.
Uslyším vás, až se ztratíte.
- To je vtip? - Ne.
Krásně to voní.
Tu polévku jsem vařila Flořinu otci, když byl v jejím věku.
Vy jste v této rodině už tak dlouho?
- To je oddanost. - Je to čest…
Tak je to.
Mohu se zeptat, jak rodiče zemřeli?
Zemřeli při tragické autonehodě, kousek od brány.
Flora to celé viděla.
- Strašné. - Ano.
Pro děti je to těžké.
No, vyrůstat bez rodičů je…
Můj otec odešel, když jsem byla ve věku Flory…
Opravdu?
Ráda bych se s Florou seznámila. Kde bych ji našla?
Je ve stájích.
Jděte cestičkou zezadu.
Smím?
Samozřejmě.
Floro?
Jsem Kate. Přišla jsem tě pozdravit.
Floro?
Flora.
Ahoj.
- Ahoj. - Kde ses schovávala?
To ti tak zrovna řeknu.
Páni. Není moc přátelský, co?
Jmenuje se Samson. Je pořád podrážděný.
Pustí k sobě jenom Milese.
A kdo je tohle?
To je Delilah.
Patřila mámě.
Můžeš ji pohladit, jestli chceš. Ale jemně, ano?
Chce to jablko.
Jak to víš?
Je to můj oblíbený kůň.
Věděla jsi, že jablka obsahují kyanid?
A semínka jsou jedovatá.
Ne, to jsem nevěděla.
- Jak to víš ty? - Ona mi to řekla.
Doktorka Felicity Peppercornová.
Těší mě, Felicity. To je ale jméno.
Je to veterinářka.
- Tím chceš být? - Nebo možná šéfkuchařkou.
- A co obojí. - Musela bych být vegetariánka.
- Ale proč? - Nejde zachraňovat zvířata a sníst je.
Tak to je pravda.
Pojď.
Počkej.
Tohle bludiště je hrozně složité.
Jo. Je strašně velké.
Musíš se v něm vyznat, jinak zabloudíš.
Jednou jsem nemohla najít cestu ven a málem jsem tu umřela hlady.
Cože?
Páni, tvým kamarádům se tu musí líbit.
Já nemám žádné kamarády.
- Ty nemáš žádné kamarády? - Ne.
Tak teď už máš.
- Možná. - Možná? Dobře, budu se snažit.
Tak jo. Ty jsi v deváté nebo desáté třídě?
- Ve druhé. - Druhé?
Mohla jsem být klidně ve vyšší.
Slečna Jesselová říkala, že jsem výjimečná žákyně.
Slečna Jesselová?
Moje učitelka před tebou. Učila mě francouzsky, víš?
Opravdu?
Pohni, jsi nějak zpomalená.
A tohle zrcadlo je z roku 1980.
To je moje pra-pra-pra-teta Louisiana a její pes Otis.
A tady je loď, na které zemřel její bratr.
Hádej, co měl?
Měl úplavelici.
Úplavici?
Jo, však jsem to řekla.
Tam je Milesův pokoj. A vedle něj je můj.
Počkej. Co je tam dole?
To je východní křídlo.
Do té části domu nechodím.
- Proč ne? - Nechci.
To je tvůj pokoj. Doufám, že se ti líbí povlečení.
- Tohle je můj pokoj? - Jo.
- To je všechno pro mě? - Jo.
Tady je moje prababička Sophie.
- Vy jste si ji vycpali? - Ne, ty hloupá.
Jen to má vypadat jako ona.
Aha. No, není strašidelná?
Myslím, že je hezká.
- Chceš vidět ještě něco? - Jasně.
Ejhle. Šicí pokoj mé prababičky.
Máma mě brávala nakupovat, když jsem byla malá.
Ale když zemřela,
začala pro mě šít všechno oblečení slečna Jesselová.
No, tohle je nádherné.
Slečna Jesselová to nestihla dokončit, než odešla.
Bylo to k mým narozeninám.
Jsem manekýna.
Co je tohle?
No jo. To udělal Miles.
Pitomost. Řekla jsem mu to.
Tak to tedy je.
Teď to pěkně sněz.
Mám nápad.
Co kdybychom si spolu udělali malý výlet a zašli si na zmrzlinu,
než zítra začne vyučování?
Ne. Flora neopouští tohle sídlo.
Má tady všechno, co potřebuje.
- Cože? - Že ano, miláčku?
Nejraději má francouzský jablečný koláč s trochou smetany.
A pro ten nemusíš nikam chodit. Že ano, miláčku?
Ne.
Odejdeš mi, že jo?
O čem to mluvíš?
Slečna Jesselová odešla.
Ani se nerozloučila.
Víš, někteří lidé se opravdu těžko loučí.
Ale určitě to udělala tak, jak to pro vás obě bylo nejlepší.
Tak pro mě to není lehké.
Pojď, půjdeme spát.
Tak jo.
Jsi zachumlaná?
Mám tě ráda.
I já tě mám ráda. A nikam neodejdu.
Slibuješ?
- Na mou duši, na psí uši. - Ať do tebe hrom bací?
Ne, to už je trochu moc.
Tak jo.
Ach, bože.
Jde z tebe hrůza.
Strašně divné.
Bože.
Přestaň.
- Pojď sem. - Petere.
Co tady děláš? Jak ses sem dostal?
Řekla jsem odejdi. Hned.
- Vzbudíš děti. - Děti spí.
- Nesahej na mě. - Nikdo se to nedozví.
Přestaň prosím.
Nech zavřené oči.
Pojď sem.
Jen si se mnou zatanči.
Přestaň. Bojím se.
Pomoc! Děsíš mě!
Ubližuješ mi!
Měl bys odejít.
Dívej se sem, Jess.
Přestaň!
Prosím tě, jdi. Nech mě.
- Nikam nejdu. - Ubližuješ mi!
Nesahej na mě.
Kdo jsi?
Jsem Miles. Bydlím tady.
Chci říct…
co děláš doma?
Neměla bys tady být.
Vím. Zdálo se mi, že něco slyším.
Měla bys jít spát.
PLÁN VÝUKY FLORA 1994
Pondělí 6. 3.
Flora dostala 100 % za hlavní města států.
Jsem na ni moc pyšná.
Knižní výrazy. Francouzština.
Přírodověda, procvičování.
Nakreslila mi obrázek klokanů a slonů, jak poskakují v džungli.
Flora chtěla malovat černobíle.
Počty. Kvíz na násobky šesti.
Miles dnes zmizel.
Myslela jsem, že utekl.
Ale ten úchyl ho vzal do baru.
Přišli domů pozdě a smáli se, jako by byli opilí.
Už se na nic neptej, ať nemusím lhát.
Kluk teď sedí na míse a chystá se…
smát, ve stole jsou mouchy a ten stůl je v parku,
Katie a ten její kluk, oba ječí hrůzou.
Mouchy v mrtvé dívce a ďábel je v parku.
Katie a ten její kluk, oba ječí ve tmě.
Ve tmě…
Kate, to je Miles.
Už se známe.
Omlouvám se za tu noc.
Nechtěl jsem být hrubý. Promiň, jestli jsem tě vyděsil.
To je v pohodě.
Super.
Měla jsi asi špatnou noc. Jsi náměsíčná jako Flora.
Nejsem náměsíčná.
Jak to víš, hlupáčku? Pořád při tom spíš.
Prostě to vím.
- To je super svetr. - Díky.
- Neměl bys ho nosit. - Chtěl, abych si ho vzal.
- Byl tátův? - Patřil Quintovi.
- Kdo je Quint? - Učil mě jezdit na koni.
Byl tady správcem. Tím nejlepším.
A už tu není?
Umřel.
Všichni umírají, Milesi.
Co ty, jezdíš na koni?
No, párkrát jsem jela, na letním táboře.
Tady Fairchildovi.
Ale to je lež. Jen jsem z koně nespadla.
- Můžu tě to naučit, jestli chceš. - Jo?
Tedy, pokud to zvládneš.
Je to tak těžké?
Jo.
- Myslím, že to zvládnu. - Moment.
Učím se rychle.
Haló.
To je ředitel Milesovy školy.
Chce mluvit s odpovědnou osobou.
To je…
Ano, dobře.
Měla bys to vzít.
Haló, tady je Kate.
Tak co, slečno Floro, tvoje snídaně?
Ano? Tak já ti to nakrájím.
Dobře. Děkuji vám za zprávu.
Co chtěl ten starý prďola?
On…
Dal mi seznam tvých úkolů do školy,
které musíš doma udělat.
Tak jo.
To bude zábava.
Skvělé.
Kam jdeš?
- Do mého pokoje. - A co ten talíř?
- Cože? - Tvůj talíř. Neodneseš ho do kuchyně?
To mám taky posekat trávník?
Ne.
Paní Groseová připravila snídani, a bylo by to zdvořilé.
Ale to je její práce.
- Milesi. - V pořádku, Milesi.
Udělám to, drahoušku. Klidně běž.
Pojď, Floro. Jdeme.
To není ani tvoje práce.
Narodili se jako privilegovaní, Kate. Prosím zapamatuj si to.
Milese vyloučili.
Napadl jiného studenta.
Cože?
Ano. Učitelka ho zřejmě našla, jak v koupelně drží jiného chlapce
a mlátí mu hlavou do dlaždic.
To v rozhodně ne.
Ne! To by nikdy neudělal.
Udělal to. A má velké štěstí, protože chlapcova rodina nepodala žalobu.
Víte, Kate, ostatní kluci vždycky na Milese žárlili.
- Pomůžu vám. - Ne, děkuji.
Toto je moje práce.
Vy dělejte svoji.
A jak se jmenuje ta láva, co je v sopce?
To je magma.
Jo. Auvajs.
Ano, je strašně horké.
- Floro? - Ano?
Má Miles často problémy?
Miles je nejlepší.
Přestaň!
Děkuji.
Floro, zpátky do práce.
Milesi?
Neumíš klepat?
Máš tady nějakého přítele?
Co chceš?
Promiň. Myslel jsem, že jsem viděl někoho vejít.
Nikdo tu není.
Jsme tu jen my dva.
Tak jo.
Myslím, že jsme začali špatně.
Jsi tu nová. Přijímám tvou omluvu.
To je zajímavé.
Jo, ona je jen… Totiž, jsou tu dvě děti.
Myslela jsem, že tam je jen holčička.
Já taky. Ale její bratr se vrátil z internátu.
A myslím, že mě nenávidí.
Tušila jsem, že v tom bude háček.
- Jsi pořád ráda, žes to vzala? - Jo.
Promiň, je to skvělé.
Zaměř se na to dobré. Nenech toho kluka získat vrch.
Snažím se.
Pověz mi něco o tom domě.
Jsou tam strašidelná brnění nebo obrazy s vyříznutýma očima?
Nebo krypta ve sklepě?
Jo.
Haló?
Kate?
Ty mně neposloucháš.
Ne, poslouchám.
Pomoc!
Pamatuješ si na toho Tannera? Nedávno jsme zašli do baru.
Tak konečně mi zavolal. Ale teď jsem…
Panebože. Musím už jít.
Dostali jsme tě.
Hned se vraťte do domu!
Co se vám proboha stalo?
Ptejte se čistokrevných.
Cože?
Co to děláš?
Mělas na sobě pavouka.
Lezl ti k obličeji.
Dveře byly zavřené. Musíš klepat.
Bylo rozsvíceno. Myslel jsem, že jsi vzhůru.
Bojíš se tmy?
Promiň.
Neudělal jsem moc dobrý dojem, že?
Upřímně řečeno, neudělal.
Milesi.
Co se stalo ve škole?
Proč jsi mu ublížil?
Spálil všechny fotky, co mi otec poslal.
Chybí mi.
Musíš jít spát.
Můžu ti dát zítra lekci jízdy na koni?
Jasně.
Hlavu nahoru. Stiskni stehna.
Seď uprostřed. Získáš lepší rovnováhu.
Jeď tvrději.
Palec shora a malíček dolů.
- Nenech ji chytit udidlo. - Dobře.
Pevně ji přitáhni.
Výborně.
Nemusels ji pořád mlátit.
Ale musel. Chtělas to zvládnout. Tak mě to učil Quint.
Je to silné zvíře.
Když nad ním nebudeš mít moc, nikdy nezískáš kontrolu.
Vypadáš dobře tam nahoře.
Milesi. Nudím se. Nemůžeme dělat něco jiného?
Co chceš dělat?
Můžeme Kate ukázat jezírko s koi?
To je její oblíbené místo. Pojďme se tam podívat.
Koukej. Ta koi pořád naráží do stěny.
Jak praštěná!
Jasně.
Pokouší se o velký útěk. Asi chce létat.
Něco si přej.
Přeji si, aby tahle…
Déle. Dvacet pět let.
Co kdyby se dožila třeba stovky.
Moc pěkné.
- Milesi! - Má rybu.
Přestaň!
Vypadni, sakra!
Chudák malá.
Milesi!
Co děláš?
Nic by nemělo trpět.
Ta byla moje oblíbená.
Tak to je jezírko s koi.
Miluju tenhle čajový dýchánek. Já taky.
Poslyš, nepij z mého šálku.
Omlouvám se, že jsem ti nedala čaj.
Proboha…
Milesi?
Floro.
Jen kontroluji, jestli jste tady.
Ještě jsme tady.
Milesovy věci ze školy přišly dnes ráno.
- Paní Groseová. - Ano?
Slyšíte někdy…
Chytím tě! Seš to!
- Děti, je brzy. Můžete toho nechat? - Seš to!
Děti, můžete poslouchat Kate? Poslouchejte Kate, prosím.
Získej si kontrolu, Kate.
Zlé sny?
Mám nápad.
Dnes je sobota, co kdybychom zajeli do Millbrooku pro novou koi?
Jo.
Já nechci.
No tak. Bude to zábava.
Víte, že Flora neopouští pozemek.
Nemusíš jet, drahoušku.
Můžu se zeptat svého speciálního přítele. Mám to zkusit?
Budeš mě a Floru chránit?
Budeš?
- A Kate taky? - A Kate taky?
Opravdu?
Říká, že se nemáš čeho bát.
Dobře. Tak si běž pro kabát.
Výborně, Milesi.
On říká, že to tetování je sexy.
Zastav, prosím. Já nechci jet.
Ale ne, zlato. Jsme skoro u brány. Zvládnem to.
Já nechci nikam jet! Zastav!
- Co děláš? - Chci vystoupit.
- Floro, zůstaň sedět. - Zastav.
Ne. Nech si pás zapnutý.
Sedni si, Floro.
Milesi, řekni jí, ať zastaví, nebo umřu!
- Zastav to auto. - Milesi, já nechci umřít!
Zastav to zasraný auto, nebo tě zabiju!
Řekl jsem zastav.
Počkej. Floro.
Ježíši.
No tak.
Vím, čeho se bojíš.
Když necháš svítit, nebudeš v bezpečí.
Floro?
- Floro? - Dej jí pokoj.
- Floro, podívej se. - Nemluví s tebou.
Vyděsilas ji.
Kde tě vůbec našli?
Nebudeš se mnou takhle mluvit.
Nejsi naše matka. Nejsi rodina.
Tak si na to nehraj.
Odcházím.
Jasně. Prostě odejdi. Odejdi jako všichni ostatní.
Asistentka Rose. Jak vám mohu pomoci?
Ahoj, Rose.
Poslouchej, jsi v pořádku?
Jo, jasně. Je mi skvěle.
A co ty?
Je strašně fajn slyšet tě.
Co se děje?
Totiž, je to tady…
je to tu trochu těžké.
Ten kluk mě z nějakého důvodu nenávidí
a ta holčička se mnou nemluví, takže…
Ráda bych si myslela, že to nesouvisí se mnou, ale…
možná souvisí.
Nebo mě prostě jen nechtějí. Já nevím.
Já nevím.
Je to tu opravdu těžké. Myslím, že…
Možná tu nemůžu zůstat.
Tak odejdi. Vypadni odtud.
Ať si najdou někoho jiného a ty se sem vrať.
Ne.
To nemůžu. Dala jsem Floře slib.
A přísahala jsem na svou duši.
Ahoj.
Můžu?
To je lepší.
Ty, Floro.
Promiň, že jsem nezastavila hned.
Není to příjemné, když tě někdo neposlouchá.
Slyšela jsi o statečné tváři?
Vlastně teď mám tu svoji. Vidíš ji?
Nic nevidím.
To je dobře. Protože je neviditelná.
Kdybys něco viděla, to by byla rozbitá.
Máma mě to naučila. Můžu ti to ukázat?
Ten svůj mám od doby, kdy jsem byla mladší než ty.
- Opravdu? - Jo.
Co myslíš? Nezkusíme to?
Napřed ti ale musím oskenovat obličej, aby to šlo udělat, ano?
Foukni.
Dobře.
- To je výborné. - Jo.
To je fakt… Máš na to dobrý obličej.
Teď vezmu svou odvahu a celou tvou,
smíchám je a dám si je do konečků prstů.
Tak jo.
Vypadá to dobře. Podíváme se. Ukaž mi svou statečnou tvář.
Floro. No tak.
Máš v sobě divoké zvíře. Ukaž mi, jak řveš.
Zařvi!
To byl obrovský řev.
Statečnou tvář jsi zvládla fakt rychle!
Vyzkoušíme to? Podíváme se, jak vypadá ve vodě?
Ahoj.
Něco jsem ti koupila ve městě.
Je to…
Tohle. Je to skvělé album.
Díky.
Vím, jak jste si byli s Quintem blízcí.
Jo. Byl to můj kamarád.
Jasně.
Muselo to být opravdu těžké.
Nechceš si o tom promluvit?
Ani ne.
Něco podobného se mi stalo, když jsem byla ve tvém věku
a přála jsem si s někým promluvit.
Tak jo.
Víš, nesnažím se Quinta nahradit.
Můžeš toho nechat?
Milesi. Můžeš s tím prosím přestat?
Musíme si promluvit.
Tak jste zpátky. Myslela jsem, že jsme přišli o další.
Slečna Jesselová odešla kvůli Milesovi?
Kvůli Milesovi? Nebuďte směšná.
Tak proč?
Byl to Quint. Něco mezi nimi bylo.
Viděla jsem, jak se na ni díval.
To není důvod k útěku.
No zřejmě se to mezi nimi zvrtlo.
- Proč? - Protože byl surovec.
Když rodiče zemřeli, chodil tu, jako by mu to patřilo.
Nastěhoval se i do jejich ložnice.
Byl nechutný.
Jak Quint zemřel?
Měl nehodu. Pár týdnů poté, co slečna Jesselová odešla.
Opilý spadl z koně.
Zemřel ve špíně jako zvíře, kterým byl.
Jak se choval k Milesovi?
Měl na něj hrozný vliv.
Brával si Milese a na celé hodiny oba zmizeli.
A Miles byl tak sladký chlapec.
Miles, kterého znám, není milý chlapec.
No, to opravdu není vaše starost, že ne, Kate?
Tak čí je to starost? Myslím, že vaše rozhodně ne.
Ach Bože!
Quint seděl vedle mě a táhla z něj whisky.
Nenechá mě na pokoji.
Paní Groseová mi nepomůže.
Musím spát se zamčenými dveřmi.
Quint v noci snažil dostat dovnitř.
Sotva dokážu učit.
Pořád na sobě cítím Quintovy oči.
Když jsem se probudila, ležela na posteli fotka.
Nevím, jak se dostal dovnitř.
Nejsem tu v bezpečí. Musím odejít.
JSI SEXY, I KDYŽ SPÍŠ
Milesi, vrať se.
Milesi!
Mluv se mnou!
Milesi!
Počkej!
Přestaň!
Ubližuješ mi.
Pomozte mi.
Floro! Můžeš malovat u stolu, prosím?
Tady se mi maluje líp.
Ne, všude na podlaze bude barva.
Dobře, fajn. Stejně už jsem hotová.
Chceš se podívat?
Jasně.
Co je to?
Já a slečna Jesselová.
Můžeme si zahrát na hoňku s baterkami?
Ne.
Ale slíbilas to.
Ano, Kate. Slíbilas to.
Nechceš Floru zklamat, že ne?
Slíbilas to.
Tak jo.
Jenom…
- Jaká jsou pravidla? - Zhasni světla.
Musíš nás najít s tímhle.
Jestli na nás blikneš, jsme mrtví.
Seš to.
Vyvolávej hlavní města států. Žádné šmírování.
Honem, honem.
Aljaška…
Juneau.
Arizona: Phoenix.
Mám tě.
Jsem mrtvá.
Je Miles tady dole?
Možná.
Nechceš ho jít hledat se mnou?
Nemůžu. Jsem mrtvá.
Milesi!
Tak jo. Už nechci hrát.
Milesi?
Pamatuješ si nějaké tahy?
- Ne. - Ne. Hrála jsem vůbec…
Můžeš prostě… toho nechat?
Přestaň! To není legrace!
Ty.
Ty!
Kate. Ach bože, co se ti stalo v obličeji?
Co mi k tomu řekneš.
Měl jsem hlad.
Mám po krk těch vašich her!
Takhle s nimi nemluvte.
Terorizuje mě už od prvního dne!
Nebuďte směšná.
Je tu už 15 minut se mnou.
Jediný, kdo tu někoho terorizuje, jste vy.
Co to děláš?
Zlé sny?
Budu spát s tebou, dobře?
Tak pojď.
Tohle přišlo pro vás.
Otevřela jste mou poštu?
Přišlo to takhle.
Kdo je Darla?
Moje matka.
Ach tak.
No, rodinu si vybírat nemůžeme.
Ať už má vaše matka cokoli, doufejme, že to není genetické.
Ano?
Kate, potřebuji tě.
Mami?
Teď zrovna nemůžu mluvit.
Oni mě vyhodí.
Cože?
Mami…
Myslím, že mám vidiny.
Dívala ses na ty kresby?
Jo.
Darlo.
Mami?
Mami!
Floro?
Milesi?
Vzbudíš děti.
Děti spí.
Řekla jsem, že musíš odejít.
Pusť mě.
Ne, přestaň!
Přestaň! Ne.
Ach, můj bože.
Kate.
Byl to on. Byl to Quint.
O čem to mluvíte?
Quint zavraždil Jessel. Viděla jsem její tělo na dně jezera.
Hned toho nechte!
Přestaňte s tím.
Věděla jste to.
Věděla jste, že Quint zabil Jessel!
Podívejte, Quint je mrtvý. Postarala jsem se o to.
- Kde jsou děti? - Nechoďte k nim.
Nejsou v bezpečí.
Neměla jsem vás sem vůbec pouštět.
Věděla jste to. Nikdy jste nic neudělala.
Chráním tuhle rodinu celý život.
A k dětem vás už nepustím.
Jste šílená, Kate.
Uhněte!
Floro!
Floro.
Jsi v pořádku?
Bojím se.
Dobře, máš ještě ten statečný obličej?
Potřebuju, abys ho nasadila.
Je to dobrý? Tak jo, pojďme.
Kam jdeme?
Neboj se. Musíme se dostat k autu.
Nechci umřít! Nechci odejít!
Floro, vrať se.
Milesi? Musíme jít! Musíme dostat Floru pryč.
Poslyš, Milesi, poslouchej.
Je to Quint.
Myslela jsem, že blázním, ale ne.
On je tady.
Ty to víš, že?
Paní Groseová je mrtvá?
Ano.
Musíme odejít.
Ne, já nemůžu.
Je mi to líto. Všechno mě to mrzí.
Flora bez tebe neodejde. Musíme jít!
Já nemůžu. Nenechá mě odejít.
Za jak dlouho ublíží Floře?
Prosím, Milesi!
Milesi!
Prosím.
Otevři dveře!
Tak jo.
Dobře.
Zůstaň dole. Budeš statečná, ano?
Tak jo.
Tak pojď. Dělej, otevři se.
- No tak. - Dělej.
Dobrý.
Ať má tvoje matka cokoli, doufejme, že to není genetické.
Tomu, co je nevyhnutelné, neunikneš.
Přestaň. Myslím to vážně.
Neměla bys chodit do jejího pokoje. V tom mi musíš věřit.
Slyším ji. Chovej se klidně. Už jde.
Milesi, co je s ní? Vypadá děsivě.
Děti, co tady děláte?
Chci jít pryč.
Co se děje?
Floro.
Viděla jsi Quinta v zrcadle? Vím, že jsi ho viděla.
Ale viděla. Viděla.
Quint je mrtvý.
- Tys ho taky viděl. - Ne, neviděl.
Proč mi lžeš?
- Viděla jsem ho. Ty taky. - Neviděl jsem ho!
Řekni mi, že jsi ho viděla!
Floro! Řekni, žes viděla…
Rozbilas ji!
Ne.
- Je rozbitá. Rozbilas ji! - Spravím ji. Jen mě nechej…
Ne! Rozbilas ji!
- Byla to nehoda. - Nemůžeš ji spravit.
Je rozbitá.
Stejně jako ty.
Pojď, Floro.
Proč se zbláznila?
Nevím.
Je to velká zodpovědnost.
Slečna Jesselová se ani nerozloučila.
Byl to Quint.
- Vím, čeho se bojíš. - Získej si kontrolu.
- Kontroluji, jestli jste tady. - Nejsi rodina.
- Terorizuje mě. - Nehraj si na to.
Jediný, kdo tu někoho terorizuje, jste vy.