Vem är hon? Vad sa du?
En kollega kanske kommer förbi sen och pratar om ett möte imorgon.
-Hon heter Miranda. Bara utifall att. -Utifall att vad då?
Om det dyker upp en dam är det ingen trekantskomplott eller nåt.
Om min kollega dyker upp är det det.
Miranda. Miranda?
Ms Bowden? Är ni kvar?
Förlåt. Jag blir så trött av de här flygningarna. Jag behöver sova.
Javisst, åk hem och vila.
Vi väntar ändå på info från Bangkokpolisen.
Övervakningsfilmer från hotellet och sånt.
Om ni syns på filmerna kontaktar vi er igen.
För det vore märkligt.
-Vad sa de till er? -Nej, vi får inte prata om det.
-Det var ett krav. -Vi måste prata om det!
FBI är skräckinjagande. De menar allvar.
Det är så hemskt att killen på 3C är död.
Cassie. Säg nåt.
Hemskt, men folk blir mördade varje dag.
Förlåt. Jag vet inte varför jag sa så.
-Jag är jättetrött. Förlåt. -Ingen fara.
Ni två är väldigt konstiga nu. Så jag går in på herrarnas.
Vad det än är med dig, Cassie, skaka av dig det.
-Vi ses och äter ostron imorgon. -Jag älskar ostron.
Tur att du bor i Oyster Bay, då. Vi ses.
Bara så du vet...
Jag sa inget till FBI om det där vi pratade om.
-Att du var ute med 3C. -Det sa jag aldrig, så det var bra.
-Det sa du visst. -Nej.
Inte? Bli inte arg nu...
Jag kan ha antytt att ni flirtade lite-
-och att han gav dig sitt visitkort. Det är allt.
Vad? Ditt skvaller stämmer inte överens med min historia.
-Vilken historia? -Sanningen!
Det spelar väl ingen roll att ni flirtade?
Vi flyger till Rom om två dagar.
Kan vi inte bara glömma den här Bangkok-grejen?
-Snälla! -Ja, visst.
-Bra. -Ny flygning, ny människa.
Ny flygning, ny människa. Okej...
Fan...
Vem är du? Vem fan är du?
Herrejävlar!
Ni vet att ni klarar det! Ge allt nu! Vinnare ger aldrig upp! 20 sekunder!
-På vilket sätt hjälper spinning? -Herregud...
Fasen! Megan sa mycket mer till FBI än hon erkände för mig.
-Hon gillar att snacka. -Jag gillar Megan.
-Varför är allt så suddigt? -Alkohol?
Jag minns inget användbart om Miranda. Hon var med oss!
Berätta innan FBI haffar mig!
Vad har du förresten på dig?
Det är för spinningen... Kan du inte hjälpa till lite?
Ska jag vara här? Vad gör jag här?
-De här frågorna känns viktiga. -Det viktiga är att hitta Miranda.
-Varför berättade du inte mer? -Som vad då?
Bisarra intressen? Ringstorlek? Postbox?
Jag visste inte att du behövde hitta henne efter mordet på mig.
Erkänn åtminstone att det är märkligt att ha döda mig i huvudet.
Varför är jag här?
Jag vaknade bredvid din döda kropp och fick panik.
Kan vi återgå till den mystiska kvinnan?
-Vad berättade jag om henne? -Bara att ni var kolleger.
Har du kvar mitt visitkort i plånboken?
-Ja. Jag kan åka till ditt kontor. -Ja.
De känner henne. Hon kan hjälpa mig att fylla i luckorna.
Resten av era liv börjar idag!
-Jaha, en kanin. -Konstnären är en kund.
Verket heter "Hjältemod i den moderna världen och dess prövningar".
-Det var långt. -Ett pompöst namn. För den där.
-Jag instämmer. -Ms Ricci?
-Ska ni träffa Alex Sokolov? -Ja.
-Kalla mig Alessandra. -Vilket vackert namn.
Och ni är en klient till Alex?
Ja, vi träffades... En vän rekommenderade Alex för mig.
Hon känner även Miranda. Jobbar hon möjligen här eller...
-Ursäkta, känner ni Miranda? -Sabrina...
Nej, nej...
Jag heter Jean Miller och jobbar på personalavdelningen.
-Kan vi talas vid i konferensrummet? -Ja.
Är han död? Så hemskt! Stackars Alex.
Vi var båda intresserade av rysk litteratur.
Det förvånar mig.
Han verkade snarare vara den sportiga seglartypen.
Kan han inte läsa på en båt?
Han kan inte göra nåt längre, så det är en onödig poäng.
Ni nämnde en Miranda.
Ja, Alex nämnde en kollega i Bangkok.
Vi hade några gemensamma vänner. Jobbar hon för Unisphere?
Jag känner ingen sån. Vad heter hon i efternamn?
-Behöver ni henne till nåt? -Nej.
Han nämnde henne i förbigående. Jag vill inte vara påträngande, men...
Får jag fråga vad ni har för investering hos Unisphere?
Hon misstänker dig. Dina händer skakar.
Det är en del av ett större nervöst sammanbrott. Hjälp!
Jag måste ställa en pinsam fråga.
-Vad är en hedgefond? -Det är det ingen som riktigt vet.
-Jaså? -Det är så jag kommer undan.
-Nu känns det mycket bättre. -Nej, jag investerar pengar åt folk.
Så du flyttar runt folks pengar?
De flesta har investerat i en av våra fonder, Stalwarts.
Jag har investerat i Stalwarts.
Kan ni vänta ett ögonblick? Jag hämtar en chef.
Herregud...
Ms Ricci! De här herrarna vill prata med er.
-Ursäkta, jag har ett annat möte. -Ms Ricci!
-Fick ni allt ni behövde? -Ja, allt är bra.
Tack så mycket för.... Helvete! Herregud! Förlåt!
-Skicka en räkning. Förlåt mig! -Kan ni stann...
Fan!
Ursäkta mig... Herregud!
-Hallå? -Ms Bowden? Specialagent White här.
Kan ni komma in och prata? Vi bjuder på kaffe.
Nej. Jo, självklart.
-Är allt bra? -Klockan tio imorgon?
Ta med er advokat om ni har nån.
-Skulle jag ha det? -Perfekt svar. Vi ses.
En tidig start idag. Det är bra.
-Vad önskas? -Fresta mig inte.
Får jag be om en tjänst?
Jag var här i förrgår med min kollega Cassie. Hon hade just fått sparken.
Jag söp henne full och sympatiserade och allt det där.
Men hon envisades med att betala.
Hon hade ju just blivit av med jobbet!
Kan du på nåt sätt ge henne pengarna tillbaka och låta mig betala?
-Jag vill göra nåt snällt. -Så får vi inte göra.
Vet du vad?
Du kanske kan bryta mot reglerna bara en enda gång?
Okej.
Ingen Cassie.
-Men en Cassandra Bowden. -Ja, det är hon.
Tack! Du är min hjälte.
Så det var allt.
Jag förstår. Mår du bra?
Ja. Fysiskt mår jag bra.
Men jag ser hans lik framför mig hela tiden.
-Jag förstår. -Så det är verkligen...
Förlåt. Jag frågade om du mådde bra.
Och du har upplevt nåt traumatiskt, så det är klart att du inte gör.
Nej, för det mesta... Just nu mår jag ganska bra.
Okej. Säkert?
Då måste jag fråga det här, Cass:
-Varför i helvete städade du? -Jag vet inte.
Jag pratade med dig i telefon och kom att tänka på Amanda Knox...
Ringde du från brottsplatsen?
Jag vet. Herregud...
-Herregud! -Ingen fara.
-Ingen fara, Cass. -Herregud!
-Ta ett djupt andetag. -Jag får en panik...
Nej, du får ingen panikattack. - Jessica!
Vem är du? Vem är det?
-Din assistent heter ju Jennifer. -Hur vet du det?
-Ja? -Hämta en Topo Chico åt Cassie.
Jennifer. Topo Chico?
-Har du såna i lager åt mig? -De är till mig.
Du har ju aldrig varit här.
Mår du bättre nu? Ska jag avbeställa mineralvattnet?
-Jag mår bra. -Okej.
Du nämnde en annan kvinna.
Miranda. Hon kan hjälpa oss om vi... Alex sa att hon var en kollega, så...
Men när jag gick till hans kontor i morse, hade alla en väldigt...
Var du på hans kontor? Cass! Herregud!
Varför skulle du gå dit? Nej, säg inget.
Det finns 700 okloka anledningar till det.
-FBI frågade om jag hade en advokat. -Jag är din advokat!
Jag hoppades att du skulle säga det. Men du jobbar inte gratis, så...
-Hur kan jag... -Jag är din bästa vän!
-Jag tar inte betalt. -Tack.
Jag ska se vad jag kan hitta om Miranda.
Och läsa på om Thailands utlämningslagar.
-Annie... -Det ordnar sig.
Imorgon går vi tillsammans till FBI och kollar vad de vet.
-Jag ska egentligen till Rom, men... -Du måste åka.
Det sista du behöver nu är att få sparken.
Det blir kul. Du behöver bara vila lite.
-Jag ska vila. -Vi ses imorgon bitti.
-Och du ska inte komma för sent.
-På riktigt. -Jag ska fan inte komma för sent.
Vila nu. På riktigt.
Megan: Är det inte din sjal?
Allvarligt? Helvete!
-Cassie, det är Megan. -Hej! Det är inte jag på bilden.
Vi skulle ju lämna det här bakom oss.
-Det var väl dig jag pratade med? -Ja. Vad är det som låter?
Jag är i en bar.
Dumt, men jag är inte mottaglig för åsikter.
FBI har kontaktat mig igen.
Jag missade samtalet och har inte ringt upp.
-Jaså, dig också? Vad bra! -Nej.
-De ville veta mer om dig. -Vad?
De vill säkert veta mer om oss allihop.
Skulle de säga nåt om mig?
Sa de att de hade frågor om mig?
Vänta. Jag tror att Bill just kom.
Hej, älskling.
Jag pratar med Cassie. Jag kommer strax.
Hon som låg med den där döde ryssen, va?
Det gjorde jag inte alls!
Snälla Bill, jag kommer strax.
-Megan? -Du vet hur Bill är.
-Var det så du sa till FBI också? -Nej, sluta nu!
Cassie... Det där fotot på internet ser verkligen ut som du.
-Kan vi inte bara... -Om det var jag på fotot...
Då skulle hela mitt liv rasa ner i en massa traumatisk skit.
Då skulle jag gå nånstans-
-där jag inte kunde höra allt vansinne jag hade i huvudet!
Men det är inte jag på bilden.
Cassie... Om det finns nåt jag kan hjälpa dig med...
Sluta hjälpa mig, Megan. Okej? Tack.
-Det är så många grejer som... -Vad nu?
Ojojoj...
-Cassie! Du kom! -Ja! Förlåt. Jag behövde den.
Den var min. Shane sa att du var för trött för ostronkvällen.
-Vad har du gjort med handen? -Inget.
-Så du bjöd med Jada? -Kul.
Snart kommer Jada att säga: "Bjöd du med Cassie?"
-Bjöd du med Cassie? -Du skulle ju inte komma.
Jag har bara en liten grej i morgon.
Jag behöver stänga av hjärnan i några timmar.
Får jag titta på det där?
Herregud...Har du varit i slagsmål? Har du slagit ner nån?
Nej, jag skar mig på ett glas. Jättefånigt.
Jag visste inte att det var gratis för dig.
Jag bjuder på nästa omgång. En karaff.
-Vi kan väl gå till det där stället? -Nej, han blockade mig på Grindr.
-Vad är Grindr? -Har de inte Grindr i New Jersey?
De har allt som New York har.
Var är Shane?
Han bjuder alltid med mig på saker och försvinner.
Han har så kul. Kolla!
-Cassie, hämta mer att dricka. -Gör det själv.
-Du är skyldig mig efter München. -Vad hände i München?
Du kastade din sko på bartendern och fick oss utkastade.
-Okej. -Två. Två!
Tack! - Ursäkta...
-Hej! -Hej!
Hej! Två glas? Det var ambitiöst.
Det här är till min kompis, men hon är inte min kompis.
Vill du bli min kompis?
Är det så du raggar? Ett raffinerat trick.
-Inte särskilt raffinerat. Skål! -Skål!
Jag måste bekänna en sak.
Jag lade märke till dig tidigare. I baren.
Inte på ett otäckt sätt. Det lät otäckt.
Stalkar du mig? Ta inga bilder. Jag är lite svettig.
Du ser jättebra ut. Jag heter Buckley, förresten.
-Vad är det för namn? -Det är faktiskt min farfars, men...
-Okej. Jag heter Cassie. -Trevligt att träffas, Cassie.
Två vodkashots, tack. Två. Två!
Måste du till jobbet eller nåt imorgon?
Jag är en arbetslös skådespelare, så mitt schema är rätt öppet.
Vad bra!
Ursäkta, det är min bror. Vänta lite.
-Hej, Davey! -Hej.
Tror du att vi behöver boka bord till sushirestaurangen?
Jag hör inte. - Jag hör honom inte.
Hon är visst i en bar.
-Jag är i en bar. -Säg att du ringer upp.
Jag borde nog ringa upp. Jag ringer upp honom. Okej, hej då.
Herregud, jag...
Herregud!
-Mår du bra? -Ja.
Jag har bara haft så konstiga tankar som...
Vill du dansa? Vi dansar!
Förlåt.
-Hej. Vad är det? -Du är sen.
Du lovade att du inte skulle bli sen.
Och du luktar sprit. Jag antar att du inte har vilat.
Det var så tyst i min lägenhet. Förlåt.
Jag har duschat och druckit massor av munskölj.
Min brorsdotter är en vild student och hon har lite mer kontroll än du.
Jag har träffat Stacey. Ge henne tid.
Förlåt, jag borde inte ha druckit.
Och jag borde inte ha följt med den där killen hem.
Fokusera nu. Den här agenten, Kim Hammond.
Hon verkar trevlig, men hon är inte din vän.
FBI-kniven sticks in långsamt. Vi vill veta vad de vet.
Ljug bara inte. Kom ihåg att du har rätt att tiga.
-Jag är ingen jävla maffiafru. -Nej, det hade varit mycket lättare.
Vet du hur många maffiafruar som strövar omkring på Staten Island...
-...i lyxkläder tack vare mig? -"Fruar" i pluralis?
Problemet är att FBI kanske gör som jag, fiskar.
Så om du väljer att tiga är det en stor varningsflagga.
Vad ska jag göra, då?
Sluta yra och titta på mig innan du svarar på nånting.
Om jag ler berättar du sanningen. Om jag nickar tiger du.
-Vi har hotellets övervakningsfilmer. -Bra! Visa mig flygvärdinnan.
-Vad i helv... Vad är det här? -Filmerna.
Det är inga filmer. Vad i helvete?
Sex timmar innan Alex dog slocknade allt.
Det syns ingenting på tolv timmar.
-Dåligt system. -Nån har stängt av det.
Eller så tyckte polisen att filmerna inte speglade Thailand väl.
-Fan! -Hybris. Olikt dig, Van.
Nej... Jag kallade hit Bowden igen-
-för jag trodde att det fanns nåt på filmerna. Hon är här med sin advokat.
Hon vet mer än hon säger, Kim. Vad mer har vi på henne?
Har vi hört nåt om de fysiska bevisen?
Nej, allt måste gå via UD.
Du har kallat hit henne och vi har fotona.
Vi kollar om hon försöker smita igen.
Vad bra att ni kunde komma igen, ms Bowden.
Ja, min pappa sa alltid att man ska hjälpa till.
-Det var klokt. -Fast han hatade polisen, så...
-Nu räcker det med artigheter. -Jag instämmer.
-Ms Mouradian? -Ja, nära nog.
Bra att ni kom, och att er klient samarbetar.
Då går såna här möten lite lättare.
-Vad har ni gjort med handen? -Jag skar mig på ett glas.
När ni pratade så där länge med Sokolov på planet...
-...nämnde han... -Vad då "så där länge"?
Han satt bara i hennes sektion.
Uttryckte Sokolov nån oro för sin säkerhet?
Inte alls. Då skulle jag ha sagt det i det läskiga rummet på flygplatsen.
Sa han var han skulle bo?
-Det vet alla. Det står på nätet. -Men sa han det till er klient?
-Jag måste åberopa min rätt att tiga. -På allvar?
Ni och er advokat ville ju hjälpa till.
vill hjälpa till. Jag är bara här.
Tror ni verkligen att vi eller Bangkokpolisen misstänker er?
-Är det en retorisk fråga? -Nej, det är en riktig fråga.
Jag hoppas kunna förhindra att fler dör.
På det här sättet.
Ingen fara, det är bara döda jag igen.
Och FBI tror dig inte. Du har varit med förr.
Specialagent White, ni har knappast rätt att visa de här bilderna.
Och även om ni har det, allvarligt?
-Är det här lättare att se? -Herregud...
-En dålig bild, men det är du. -Är det ni?
Så... Herregud!
-Den var ny. -En annan frisyr.
Men det här togs igår på Alex Sokolovs arbetsplats.
Det är väldigt likt er.
De kanske kan hjälpa dig. Om du inte försöker får du aldrig veta.
Jag gick till hans arbete för att...
...jag ville hedra honom eller nåt. Jag tänkte inte.
Det är okej, Cassie.
Okej. Jag träffade Alex på planet.
Vi åt middag och gick till hans hotellrum och hade sex.
Det fanns små elefantformade handdukar och en stor pool.
En kypare kom in med stark sprit och vi blev jättefulla.
Men när jag gick på morgonen levde han.
-Jag vill prata lite med min klient. -Och Miranda?
Det var en kvinna där. Hon hette Miranda och var Alex vän.
Hon gick tidigt, men hon var där.
-Vad mer kan ni berätta om henne? -Jag vet inte. Jag minns henne inte.
-Men hon var där! -Cassie. Sluta prata.
Ni måste tro mig.
Cass! Varför gjorde du så?
Var där du är. All ilska och frustration kommer att gå över.
Om du inte var misstänkt innan, är du det nu.
Du vet att det är jag på bilden. De vet att det är jag. Alla vet det.
-Nej, vi vet inte vad de vet. -De har nog redan mina fingeravtryck.
Och mitt läppglans som jag glömde på brottsplatsen.
Tänk på att det räcker. Allt går över.
Nu tror de bara att jag är en tokig alkoholiserad flygvärdinna.
Du kan vara mördaren också. Tur att de lät dig gå.
-Vad tänkte du på? -Vill du veta det?
Jag hoppas att Alex inte var vaken-
-och att han inte kände nåt när de skar halsen av honom.
För helvete! Cassie!
Hitta lugnet i nuet för att uppskatta det.
Titta på henne. Hon skiter i allt.
Man har inte fått röka i barer på 20 år.
Hon har sett saker. Jag vill veta vad hon har sett.
Nej, det vill du inte. Du har fått mig att dricka på dagtid.
När du var psykotiskt ärlig mot FBI-
-nämnde du inte att du lämnade hotellrummet.
Det vet jag inte om jag gjorde.
Men i så fall kan nån ha mördat honom då.
Okej, men...
Men om du har rätt om tidpunkten för Alex död...
...var jag så packad att jag lade mig i sängen med en död man.
Det är enda förklaringen till att du lever.
Herregud! Så tragiskt! På ett personligt plan är det illa.
Du var så berusad att du inte minns. Det kan hända vem som helst.
Nej, det händer inte vem som helst. Jag vill inte vara en sån människa.
Om du lade dig där när han var...
-Död? -Ja, om det var så...
Det är nåt som har hänt. Det definierar dig inte.
-Tack. -Varsågod.
Varför teg du inte? Jag nickade ju.
Jag vet att du såg mig. Jag nickade. Och du liksom... "Okej!"
Kan jag lösa det här?
Om jag hade information som de ville ha...
Jag börjar få tillbaka minnena. Vi kan gå tillbaka och lösa det.
Lugna dig! Nu blir du tvångsmässig och börjar yra igen.
-Jag måste vara tvångsmässig. -Jag är din advokat.
Det är jag som ska vara tvångsmässig och hitta en strategi.
Du ska vara flygvärdinna.
Gå hem och packa på ditt lilla Marie Kondo-sätt, gå på planet till...
-Rom. -Rom.
Det finns inget du kan göra här. Förstår du?
Lunch ensam på gatan?
-Okej, så du är arg på mig? -Nej, jag gillar bara korv.
Och allt kretsar inte kring dig.
Men jag är besviken på din aggressiva inställning under förhöret.
-Och rent allmänt. -Rent allmänt?
Att visa foton av det blodiga liket... Kom igen.
Nån verkar gilla det.
Jag har varit här hälften så länge som du och vi har samma jobb.
-Det är okej. -Ja, det är det faktiskt.
Och bilderna fick henne att ändra sin utsaga.
-Ska vi snacka allvar? -Alltid.
Jag gillar dig, Van.
Men du måste inse att du är med i FBI:s vita mansklubb.
Du fick säkert lacrosse-stipendium.
Och det är bra, för dig.
Men jag är en svart kvinna på ett jobb som känns som en pojkklubb.
Trots att jag har tjänstgjort i flottan och har tio års erfarenhet-
-skulle jag aldrig komma undan med sånt som du inte ens tänker på.
För du behöver inte tänka på det.
Så din inställning är orsaken till att vi har samma jobb?
-Jag hör vad du säger. -Bra.
Men vi borde ha gripit Bowden för att hon ljög.
Då skulle advokaten ha dragit "nedsatt omdöme".
-Hon luktade alkohol. -För jobbigt.
Vi har fler resurser till förfogande.
Vad tänker du på?
Tror du verkligen att allt bara försvinner om du flyger till Rom?
Sluta. Jag måste lita på Annie.
Jag kommer ändå inte vidare.
Annie vet inte det du vet. Hon var inte på Unisphere.
Snälla, låt mig bara återgå till mitt normala liv!
Normala? Som kaninerna? Jag vill verkligen prata om kaninerna du såg.
Såg du det? Varför i helvete kan du se det?
Jag...vet inte.
-Trauma? -Nej. Det är inte...
Nej! Jag gjorde sönder en kanin... Det var en staty.
En stor och dyr kaninstaty. Det var därför jag tänkte på det.
Jag förstörde nog den trevliga receptionistens vecka.
-Var hon verkligen trevlig? -Ja.
Men hon gjorde en min när jag nämnde...
...Miranda.
Hon gjorde en "döda mig nu"-min när jag nämnde henne.
Vad hette hon nu igen? Sabrina!
Sabrina kanske kan hjälpa mig ur det här!
Ja! Men flygningen, då?
-Jag hinner med båda två. Tror jag. -Jag vill ändå prata om kaninerna.
Dra åt helvete.
Vi måste hitta ett bättre sätt att kommunicera.
"Jag är ensamheten, kanske gråtfärdig."
"Eller så kanske det finns ett vittne."
Jag har en flygning om tre timmar och du citerar poesi?
Jag tog med de här också.
Men jag har aldrig bevakat nån förr, så det är kanske överdrivet.
Toppen, jag håller på att bli galen.
Receptionisten på Unisphere vet mer om Miranda än hon låtsas.
Hon tycker nog att jag är helt jävla galen, för det är jag uppenbarligen.
Hej, Davey! Förlåt att jag inte har ringt.
-Du låter ganska upptagen. -Ja, men nu svarar jag. Vad är det?
Inte för att vara dramatisk, men...
...det känns som om den här resan kanske är en dålig idé.
Förlåt att jag missade dina många samtal.
-Jag har varit lite galen. -Det är inte det.
Jag är en skit ibland, men inte småsint.
-Okej, vad är problemet, då? -Vi är inga barn längre.
Du verkar bara...
Inte du, men din livsstil...
Den är kanske lite för intensiv för oss.
Du kanske bara är snäll, men det gör det lite otydligt.
Hur mycket har du druckit idag?
-Det var mer direkt. -Antagligen fler än tre glas.
Fler än fyra? Har jag fel? Nej.
Mår du bra? Det måste jag veta innan du får träffa flickorna.
Ja, det är klart att jag mår bra.
Kom till New York med din fina familj.
Jag lovar att vara närvarande och vaken.
Allt kommer att bli bra.
Det kommer att bli fantastiskt.
-Okej. -Okej? Bra!
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
Vi ses om ett par dagar. Jag lovar att det blir fantastiskt.
Okej. Hej då.
Vodka med is, tack.
-Hej. -Hej.
Sabrina, eller hur? Jag var inne hos er häromdagen och gjorde sönder allt.
Ja, just det... Beklagar, vi kan inte svara på jobbfrågor.
-Om det är det du är här för. -Nej, det är okej. Vänta lite.
-Får jag förklara mig? -Jag kan inte säga nåt.
Jag såg dig gå in och ville be om ursäkt.
-Bara ett ögonblick. -Visst.
Jag var så upprörd. Det är genant, men de sa att Alex hade dött.
Jag vet inte var. Det var så hemskt.
Jag är ledsen att jag ställde till det. Får jag bjuda på ett glas?
Alex var toppen. Hans död var ett hårt slag.
Jag förstår det.
-Ska vi skåla för Alex? -Visst.
-Skål. -Okej, bra.
-Måste du svara...? -Nej.
Hej, det är Cassie. Jag ringer antagligen upp.
-Du är 15 minuter sen, Mason. -Vi hade en kund, mrs Briscoe.
-Vad kan jag göra? -Svär inte. Har du dem?
Ja.
Ingen fara. Inget av USB-minnena har skannats.
De är väl "borttappade" eller nåt.
Tjusigt! Vad är det här nu igen?
Droger. Jag vet inte. Ta dem och se. Ha det så kul.
Men inte alla på en gång. Om du dör kommer din mamma att döda mig.
Jag vill inte ha dubbelbegravning med en pojke vid namn Mason.
Det var mörkt, mrs Briscoe.
Jävla unge.
-Skål! -Skål!
-Hoppsan, förlåt! Jag spillde! -Nej, det var jag.
Vad pratade vi om? Just det, kaninen.
De har statyn där, men ingen erkänner att det är en kanin.
-Bra glad att du gjorde sönder den. -Det var så genant.
De är de värsta där. Älgarna är fina.
Vad gäller Alex...
Glöm det. Jag vill inte göra dig mer ledsen.
Nej, du är toppen, Alessandra. Fråga vad du vill.
Okej. Minns du att jag nämnde en Miranda?
-Du såg besvärad ut. -Miranda Croft? Hon är botten.
Jag avskyr henne. Förlåt om hon är din bästis eller nåt.
Nej, jag känner henne knappt. Känner du henne väl?
Jag hoppade in för Alex ibland.
Miranda ringde ibland. Jag fattar inte att han dejtade henne.
-Dejtade du Miranda i Bangkok? -Det låter så.
Herregud! Jag vill inte att du ska vara en lögnare.
Jag visste inte att han träffade nån.
Jag märker sånt. Jag är smart på så sätt.
Och jag tjuvlyssnar på många samtal.
Men jag tror att han hade gjort slut nyligen.
Ser du? Bra.
Då förstår jag. Okej.
Men när de var tillsammans brukade hon ringa och skrika.
-Hon är våldsam. -Nu överdriver du väl lite?
Hon måste ha några goda egenskaper. Berätta mer.
Jag säger inte att hon stalkade honom, men det gjorde hon.
Miranda kommer nog inte att vara till så stor hjälp. Det låter som om...
Hon dödade dig.
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com