NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Kylläpä kello on paljon.
On melkein keskiyö.
Noitien tunti lähestyy.
Vielä ehtii yhden tarinan Sabrinasta.
Kuinka hän astelee kohti Pimeyden herran ennustuksen täyttymistä.
Ihme, että kukaan Greendalessa hämmästyi "myrskyn" yön tapahtumista.
Kaikki merkit olivat näkyvillä.
Jos tiesi, mihin katsoa.
Kissa tuo sisään kuolleen linnun.
Mustepullo kaatuu.
Peili särkyy tyhjässä huoneesssa.
Leipä halkeaa keskeltä.
No voi helvetti.
Sokea nainen neuloo kuolinvaatettaan tietäen, mitä on tulossa.
Mummi.
Kävi niin kuin ennustit.
Olen alkanut nähdä asioita.
Mahdottomia asioita.
Yksi asia, minkä näin...
Näitkö Tommya?
Luulen, että ystäväni Sabrina Spellman...
on noita.
Voi olla.
Voi hyvinkin olla.
Sanoit, että noidat kirosivat Walkerin suvun naiset.
Siksi monet meistä sokeutuvat.
Niin kerrotaan.
Oliko se Spellman, joka meidät kirosi?
Ei, lapsi kulta.
Älä noin synkkiä mieti. Tunnet ystäväsi.
Tiedät sydämessäsi, onko hän hyvä vai paha.
Viekkauden ei tarvitse kertoa sitä.
Mutta...
En ole enää varma.
Katso häntä.
Sitten tiedät.
Sitä paitsi...
Viekkaus sanoo minulle,
että ystäväsi ei ole se noita, jota on syytä pelätä.
Kolmetoista tulee.
Kuin...
Ei Jumalan, vaan jonkin lähes yhtä voimakkaan viha.
Jonkin kieroutuneen.
-Kolmetoista? -Noitaa.
Armahtakoon Herra sielujamme.
Pahus!
Joku saa vauvan.
Mitä Saatanan nimessä sinä horiset, Hilda?
Niinhän sitä sanotaan, jos lusikka putoaa.
-Ehkä rouva Blackwood. -Säästä minut akkojen höpinöiltä.
Hän on tuskin viimeisellä neljänneksellään.
Missä Sabrina on?
-Huoneessaan kai. -Yhä?
Jo päiväkausia.
Hän on kokenut kovia.
Tiedän, mitä hän on kokenut, Ambrose. Minä siivosin jäljet.
Hänellä on koulua. Ihmiset alkavat puhua.
Tein hänelle salvaa. Särkyneeseen sydämeen.
-Vien sen hänelle. -Minä vien.
Et voi jäädä sänkyyn loppuiäksesi. Sinulla on koulua.
Mitä jos näen Harveyn? Se on liikaa.
Hilda-tätisi teki sinulle salvaa.
Turruttamaan sydäntäsi.
Hiero sitä rintaan kolmesti päivässä tai tarvittaessa.
En tahdo lakata tuntemasta. Tahdon vain, ettei se koskisi.
Ei vaan...
-Ettei Harveyyn koskisi. -Siihen ei ole salvaa.
Jos olisi, olisimme rikkaita.
Mitä minä teen, Z-täti?
Tänään menet kouluun.
Puhut ystäviesi kanssa.
Istut tunnilla ja vastaat kysymyksiin.
Sitten menet akatemiaan.
Sitten tulet kotiin. Syömme illallista yhdessä.
Sitten menet nukkumaan.
Hilda tai minä istumme vierelläsi, kunnes nukahdat.
Huomenna teet saman, ja sinuun koskee hiukan vähemmän.
Seuraavana päivänä vielä vähemmän.
Sen jälkeen, mitä tein Harveylle...
miten voin kohdata hänet?
Sinä...
En ole varma.
En ole ollut tuossa tilanteessa.
Ehkä se pitää vain tehdä.
Niin rohkeasti ja nöyränä kuin voi.
Sabrina.
Roz. Susie. Mitä kuuluu?
-Mitä sinulle kuuluu? -Näytät säikähtäneeltä.
-Soitin sinulle monta kertaa. -Niin minäkin.
En voinut hyvin.
-Brina, meidän pitää kysyä jotain. -Oletko noita?
Mitä?
Onko tämä joku vitsi?
Ei ole.
Viekkaus näytti minulle jotain.
Näyn.
Ja Dorothea-tätini -
kirjoitti teistä. Että Spellmanit olivat noitia.
Tuohan on...
-Tuo on... -Brina?
Tahdoin niin monesti kertoa.
Miten olisin voinut?
-Nyt Harvey tietää. Kaikki on... -Tietääkö Harvey?
Se on ohi.
-Hän jätti minut. -Mitä? Miksi?
Kaiken takia. Valehtelun.
Olen salannut toisen elämäni, että käyn toista koulua.
-Mitä tarkoitat? -Noitien koulua. Olen silti sama ihminen.
Vaikka Tommylle kävi niin.
-Sabrina? -Minä tein sen.
Herätin Tommyn henkiin. Tahdoin auttaa.
Mutta hän ei ollut enää oma itsensä.
Se on minun syytäni. Ja Harvey...
Harveyn piti tappaa hänet.
-Voi ei. -Sabrina.
Hän ei ikinä anna minulle anteeksi.
Olen pahoillani.
En halunnut valehdella tai satuttaa. Ketään teistä.
-Ja olen tehnyt niin. -Ei hätää.
Kaikki on hyvin.
Olemme aina ystäviäsi.
Kiitos. Olette parhaita.
Mikä pettymys olikaan kuulla -
Sabrinan kuolevaisten ystävien tuesta.
Manipulaatiostani huolimatta, kaikesta uudesta tiedosta huolimatta -
ystävät eivät väistyneet hänen rinnaltaan.
Pimeyden herra alkoi käydä kärsimättömäksi.
Minun oli muutettava taktiikkaa.
Tuotava Greendaleen uhka, joka pakottaisi Sabrinan valitsemaan.
Se taas -
pakottaisi hänet eroon heistä.
Minulla oli muutama hyvä idea.
Tai kolmetoista.
Aivan nenämme alle haudattuna.
Olisi kuitenkin odotettava keskiyöhön, noitien tuntiin.
Ja tarvitsisin lämpimän ruumiin.
Kas siinä.
Sabrina?
Olen pahoillani. Siitä, miten se henkiinherätys meni.
Miten kuulit siitä?
-Huonot uutiset leviävät. -Kaikki puhuvat siitä.
Miten epäonnistuit.
Voimia sinulle. Eivätkö kuolevaiset sano niin?
Miten kuolevainen voi?
Hänen nimensä on Harvey ja hän on surun murtama.
Erosimme.
Sinä todella rakastat häntä.
Sitä minä kadehdin kuolevaisilta.
Miten he voivat antaa itsensä toiselle.
Noidat ovat ässiä intohimon suhteen, mutta...
Kun kyse on tosi rakkaudesta...
-Noidista ei ole siihen. -Miksi?
Pimeyden herra on mustasukkainen.
Hän tahtoo, että rakastamme vain häntä. Itsekästä, vai mitä?
Niin, mutta jollain tavoin helpompaa.
Vaihtaisin kaikki maailman noitaorgiat siihen, mitä teillä on.
Oli.
Kyllä sinä tästä selviät.
Jos tarvitset olkapäätä...
Tuo ei voi olla hyvä juttu.
Steve. Stevie, hidasta.
Sinä pyysit minua ulos. Ja sinä ehdotit metsään tuloa.
-Totta. -Älä esitä vaikeasti saavutettavaa.
Te neitsyet olette niin aggressiivisia.
-Mitä? En minä ole... -Herra Loomis.
Haistan neitsyet kuin raivotautinen koira veren.
Älä suotta nolostu.
Neitsyt sopii minulle.
Kutsun Greendalen kolmeatoista!
Noitia, joita kuolevaiset vainosivat.
Jotka heidän omansa pettivät. Jotka hirtettiin tähän puuhun.
Nouskaa, sisaret.
Tervetuloa takaisin, naiset.
Missä olemme?
Greendalessa.
Noitien tunti on käsillä.
Tänään ja huomenna keskiyöstä kello yhteen -
saatte taas kävellä maan päällä ja kostaa.
Menkää, sisaret.
Menkää nukkuville kaduille.
Tutustukaa taas vihaamaanne kaupunkiin.
Kutsukaa sitten teurastaja,
joka tekee Greendalesta lopun.
-Pois tieltä. -Rouva.
Kiitos.
-Hilda? -Tunnetko tuon?
Kuin juna ajaisi hautausmaan ohi.
Kuka siellä?
Tule esiin.
Käskin tulla esiin.
Herää, Susie.
-Mitä hittoa? -Ne ovat palanneet.
Ketkä, Dorothea-täti?
Kolmetoista naista, jotka hirtettiin noitina.
Naiset, jotka toin Uuteen maailmaan elämään vapaina.
Naiset, jotka hautasin tänne maallemme.
Meidän tilalleko?
Kukaan muu ei ottanut heitä alas hirttopuusta.
He ansaitsivat lepopaikan.
-Miksi he palasivat? -Heitä vainottiin ja heidät petettiin.
Heidän väkensä olisi pitänyt haudata heidät.
Omiensa joukkoon.
Raivoissaan -
he ovat tulleet kostamaan.
Voiko heitä estää?
Ei meidän tarvitse tulla metsään keskellä yötä tekemään tuhmia.
Ei tämä sitä ole. Tahdoin näyttää lempipaikkani.
Tiedän jo lempipaikkasi.
Lempipaikkani kuun katseluun, hölmö.
Ambrose? Mitä?
-Mitä nyt? -Etkö kuule tuota?
Mitä?
Tuolla. Katso.
Noitia.
Meidän piiristäkö? Miksi he kokoontuvat?
Kuulostaa...
kutsuloitsulta. He kutsuvat jotain. Mennään.
Miksi? He ovat omaa väkeämme.
He vain pitävät hauskaa.
Entä jos eivät?
Velho.
Vie tämä varoitus herroillesi Yön kirkossa.
Kaikki on hyvin.
Tommy, lopeta!
Hei.
-Miten sinä voit? -Paremmin kuin isäni.
-Mitä sanoit hänelle? -Että Tommy teki sen.
Päästäkseen kärsimyksestään.
Hän vain nyökkäsi ja sanoi: "Minun Tommyni".
Soitimme hautaustoimistoon. Emme teille, vaan Riverdaleen.
Käy järkeen.
Niin.
Ajattelen sinua lakkaamatta.
Olen halunnut soittaa, mutta ajattelin, ettei pitäisi.
Hassua.
Nyt kun tiedän, että olet noita,
se tuntuu ihan järkevältä. En ennen ymmärtänyt monia asioita.
Sinusta.
Meistä.
Ajattelin, että ehkä olen liian tyhmä.
Ei. Kamalaa, että olet tuntenut niin.
En vain voinut kertoa aiemmin.
Olisi pitänyt luottaa.
Tiedän sen nyt.
Varmaan vihaat minua.
En voisi ikinä vihata sinua. Muistatko?
Lupasin sen syntymäpäivänäsi.
Mutta aina kun katson sinua, voin ajatella vain veljeäni.
Hei. Anteeksi, että keskeytän. Harvey, otan osaa.
-Kiitos, neiti Spellman. -Mitä nyt?
Sinun pitää tulla heti Yön kirkkoon.
Isä Blackwood on kutsunut hätäkokouksen.
Päivälläkö?
Pieni kriisi.
Tavataan siellä. Olen pahoillani.
Tätisi ei ollut oikeasti täällä, vai mitä?
Ei. Se oli astraaliprojektio.
Ja Yön kirkko?
-Yhteisömme. -Ahaa.
No, sinun on kai parasta mennä.
-Harvey... -Siis sinun pitää.
Sehän on yhteisösi.
Tahtoisin vielä jutella.
Kun olet valmis.
Hyvät veljet ja sisaret, viime yönä näin enteen.
Kuten myös monet muut.
Kauhistuttavan merkin, joka voi merkitä vain yhtä asiaa.
Syvyyden tulia valmistellaan.
Horna haukottelee allamme.
Pimeyden herra on nähnyt halveksuttavan heikkoutemme.
Häpeämättömän piittamattomuutemme noitien laista ja opeista.
Kostonhimoisena jumalana Saatana aikoo rankaista meitä.
Isä Blackwood!
Meitä ei kohtaa Pimeyden herran viha, vaan Greendalen kolmetoista.
Näimme heidät metsässä viime yönä. He suorittivat jonkinlaista rituaalia.
Kutsuloitsua.
He porautuivat mieliimme. Noituivat meidät.
Saimme elää, koska meidän piti tuoda viesti.
Millainen viesti?
He ovat palanneet tuomaan kuolemaa Greendaleen.
Viime yönä he nousivat kutsumaan Verenpunaista kostajaa.
Tänä yönä hän ratsastaa!
Kuka ratsastaa? Mistä puhutte?
Punainen kuoleman enkeli.
Kolmetoista murtaa kaikki ovet häntä varten.
Sen myötä -
kaikki Greendalen esikoiset, niin noidat kuin kuolevaiset, kuolevat.
Hiljaisuus!
Teitte hyvin, kun kerroitte tämän.
Jos vastassamme on kolmentoista ja Verenpunaisen kuoleman viha,
minä, ylipappinne, suojelen teitä.
Kaikella kunnioituksella ja erottamiseni tunnustaen,
kuinka te sen teette?
Yhteisö kerääntyy akatemian seinien sisäpuolelle.
Se on vahvistettu ja murtumattomin loitsuin suojattu.
Pysymme yhdessä,
kunnes verenpunainen ratsastaja on mennyt.
Entä kuolevaiset?
Greendalen asukkaat?
Juoskoot väärän jumalansa luo ja vaikertakoot tai mitä he nyt tekevätkään.
Olkaa akatemian sisällä keskiyöhön mennessä.
Tai kohdatkaa kolmetoista ja heidän koston enkelinsä yksin.
En ymmärrä.
Miksi kolmetoista olisi vihainen meille?
Se mitä heille tapahtui, oli murhenäytelmä.
Häpeällisin luku Yön kirkon historiassa.
Se on kuitenkin historiaamme eikä sitä voi kieltää.
Salemin noitaoikeudenkäyntien jälkeen kaikki noidat olivat peloissaan.
Greendalessa muhi ongelmia.
Kuolevaiset tunnistivat ja pidättivät noitia.
myös alkuperäiset kolmetoista.
Kun he istuivat sellissään, muut noidat päättivät...
Että heidät uhrattaisiin.
Kuolevaisten verenhimon tyydyttämiseksi.
Kun heitä kidutettiin ja heidät hirtettiin,
muut noidat polttivat nukkensa ja hautasivat yrttipatansa.
Heistä tuli syntipukkeja hysterian rauhoittamiseksi.
Yhteisö olisi voinut pelastaa heidät, mutta he... me, esi-isämme...
eivät halunneet ottaa riskiä.
Olemme siis niiden noitien jälkeläisiä, jotka antoivat heidän kuolla?
-Ei ihme, että he vihaavat meitä. -Ja kuolevaisia, jotka tekivät itse työn.
Minä en hylkää ystäviäni ja piiloudu johonkin bunkkeriin.
Ennen kuin yrität estää, Z-täti...
Meidän kaikkien tulee jäädä suojelemaan kaupunkia.
-Niinkö? -Odottamatonta.
Miksi? Kolmetoista uhrattiin, jotta lauma selviäisi.
Meidän ei tarvitse tehdä samaa virhettä.
Olemme Spellmaneja.
Seisomme pystypäin, arvokkaina. Ja teemme sen, mikä on oikein.
Kuten isäsikin teki, Sabrina.
Kuolevaiset ovat heikkoja, mutta eivät he ansaitse tällaista.
Noidat ovat tuoneet tänne tuhon. Noitien on se myös estettävä.
Mutta miten suojelemme ihmisiä?
Emme voi olla kaikkialla. Emme pysty suojelemaan koko kaupunkia.
Voimme, jos teemme kuten isä Blackwood. Kootaan kuolevaiset yhteen.
Minulla voi olla ratkaisu.
Tohtori Cerberus kertoi jotain. Hän oli ennen tv:n säämies.
Saatanan tähden.
Hän sanoi, että pahan myrskyn tullen -
kaupungin virallinen suoja on Baxterin lukion kellarissa.
Loistava ajatus.
Tarvitaan vain myrsky.
Se hoituu helposti.
Boreas, pohjoistuuli, kutsun sinua.
Euros, itätuuli, kutsun sinua.
Notos, etelätuuli, kutsun sinua.
Zephuros, länsituuli, kutsun sinua.
Mistä tiedämme, onnistuuko se?
Odota hetki.
Kunpa Saatanan tähden kuolevaiset kuuntelisivat.
Niin suurin osa tekikin.
Greendalen kuolevaiset kokoontuivat suojaan Baxterin lukiolle.
Rauhallisesti vain.
Myrskysuojassa on tilaa kaikille.
Eikö olekin virkistävää, neiti Wardwell?
Tornadot ovat aina kiehtoneet minua.
Ihmemaa Ozista asti.
Tässä sitä nyt ollaan. Koulumme on ainoa turvallinen paikka.
-Olen täynnä jännitystä. -Herra Hawthorne.
Ehkäpä tämän jälkeen voisimme viimein nauttia drinkin?
Isä Blackwood.
-Kaikki ovat täällä. -Hienoa.
Yhdessä estämme noitien ja Punaisen enkelin sisäänpääsyn.
Kaikki paitsi Spellmanit. Kukaan heistä ei ole täällä.
Ei edes Ambrose.
Sääli. Elättelin toiveita hänestä.
Mitäpä tuosta.
Hän teki valintansa.
Oletko nähnyt Harveyta?
En. Ja näin Rozin isän, mutta Roz ei ole täällä.
-Haen Harveyn. -Minä Rozin.
Susie! Sinun pitää palata ennen keskiyötä.
Mikset ole koululla? Etkö kuullut sireeniä?
Meillä on myrskysuoja, ja isä on huonossa jamassa.
-Pysymme täällä. -Ette voi.
Tulossa ei ole tornado, vaan jotain paljon pahempaa.
-Ilmeisesti noitia. -Niin, ja Punainen kuoleman enkeli.
-Mutta voimme suojella teitä. -Noidat suojelevat meitä noidilta?
Kiitos tarjouksesta, mutta suojelen itse itseäni.
Suojelen isää ja tätä taloa.
-Ei ole aika... -Niin Tommy olisi tehnyt.
En halua nyt luottaa noitien suojeluun.
-Niin, mutta... -Älä väitä vastaan, Brina.
Sanoin, että jään.
En ole enää pelkuri.
Mummi ei tahdo lähteä, enkä voi jättää häntä yksin.
Kaikki ovat koululla. Tornado on tulossa.
Hyvä lapsi.
Me olemme Walkerin naisia. Viekkaita naisia.
Tiedämme, ettei se, mikä on tulossa, ole tornado.
Noitia, Susie.
Ja punaiseen pukeutunut mies valkoisella hevosella.
Sitä suuremmalla syyllä tulisi olla koululla.
Kuulehan, nuori mies.
Olen istunut tässä tuolissa pian 30 vuotta.
En näe mitään syytä lähteä nyt.
Roz?
Olen pahoillani, Susie.
-Sitten minäkin jään. -Susie.
Minä jään. Niin Dorotheakin tekisi.
Niin hän tahtoisi minun tekevän. Tiedän sen.
Sabrina, missä olet ollut?
Kuolevaiset ovat suojassa. On lähes keskiyö.
Kävin Harveylla ja tapasin erään, joka on palveluksen velkaa.
Kenet?
Hei. Olet Harvey, vai mitä?
-Ja sinä olet? -Nick Scratch.
Sabrina lähetti minut. Olen hänen ystävänsä.
Näytä kaikki talon ikkunat ja ovet, jotta voin sinetöidä ne.
Millainen ystävä?
Qui affecto protego,
mixtisque iubas serpentibus
et posteris meis stirpiqu.
-Ajattelitko tehdä jotain? -Teen koko ajan.
Vaikket ansaitsisi, noitienmetsästäjä. Hän rakastaa sinua yhä.
Susie, näitkö?
Nimeni on Susie Putnam.
Olen Dorothea Putnamin sukua.
Hän toi teidät meren yli.
Hän laski teidät alas hirttopuusta.
Walkerit ovat ystäviäni.
Älkää satuttako heitä.
Suojaloitsu toimii, vai mitä, Zelda-täti?
Kunhan keskityt, se voi toimia.
Faustus, toit minut tänne.
-Sinun pitää auttaa. -Minun on mentävä perheeni luo.
Velvollisuutesi on olla täällä! Rouva Blackwood synnyttää.
Pahus soikoon.
Tuo puhtaita pyyhkeitä, vettä ja Prudence.
Prudence?
Tarvitsen apua, eikä tämä sovi miehille.
Tarkoittaa myös sinua.
Ei hätää.
Minne Zelda-täti meni?
Pystymmekö me pitämään loitsun?
Jos keskitymme kovasti eikä kukaan muu kat...
Ei!
-Mitä minä täällä teen? -Teleporttasin sinut.
Sidoin sinut akatemiaan. Et voi lähteä.
-Miksi teit näin? -Koska kuulut nyt tänne.
Omiesi joukkoon, tänne turvaan.
Oman yhteisösi, veljiesi kanssa. Minun kanssani.
-Et ymmärrä. -Sinä et ymmärrä.
En voinut jättää sinua sinne kuolemaan.
Rakastan sinua.
Tunnen, että noidat vahvistuvat.
Neiti Wardwell! Täällä on enää minä ja Hilda.
En pysty pitämään enää kovin kauaa.
Jos ette saa pidettyä loitsua yllä, noidat avaavat ovet ja ikkunat.
Kuolevaiset ovat suojattomia, kun Enkeli saapuu.
Häntä ei pääse pakoon.
-Liity vain joukkoon. -Pelkäänpä, ettemme silti kestäisi.
Sitten on vielä herra Kinkle, neiti Putnam ja neiti Walker.
He ovat yksin hyökkäyksen kohteena.
Puolustuksen aika on ohi.
On aika hyökätä.
Miten me sen tekisimme?
Minulla on ajatus, mutta Hildan pitäisi pidellä linnaketta pystyssä yksin.
-Yksin? Voi helvetti. -Aikamme loppuu.
Tehdään se sitten. Koeta kestää, täti. Salem, jää vahtimaan tätiä.
Tee se, Salem! Palaan heti kun pystyn.
Lopulta oli vain yksi keino saavuttaa se, mitä Pimeyden herra halusi.
Se, ettei Sabrinalla ollut muuta vaihtoehtoa.
Vain yksi polku, joka pelastaa kuolevaiset.
Yön polku.
Ja niin palasimme metsän aukiolle.
Paikkaan, missä tarina alkoi 16 vuotta sitten.
Mutta täällähän pimeyden kasteeni...
Suoritettiin melkein, muttei aivan.
Mitä Pedon kirja täällä tekee?
Saadaksesi kylliksi voimaa Greendalen pelastamiseen sinun on...
Kirjoitettava nimeni?
Vaihdettava vapauteni voimaan?
Kieltäydyin jo tästä.
Tätä isäsi ja äitisi halusivat.
Tätisi eivät valehdelleet.
Sinun täytyy myöntää, että olosuhteet ovat muuttuneet.
Et ole enää sama tyttö,
sama noita, kuin kasteesi yönä.
Sinusta voi tulla sukupolvesi mahtavin noita.
Sillä on hinta.
On oltava jokin muu keino.
Ei tule mieleen mitään.
Allekirjoita.
Vain niin sinusta tulee tarpeeksi vahva pysäyttämään...
Siinä hän onkin.
Punainen kuoleman enkeli.
Kuuletko hänet?
Tiedän, että pelkäät.
Kaikki naiset opetetaan pelkäämään valtaa.
Omista voimasi.
Älä vain ota sitä vastaan vaan ota se. Hallitse sitä.
Pelasta ystäväsi.
Neiti Wardwell.
Olet jo melkein kirjoittanut.
Mutta...
Mikä on tärkeämpää?
Kilvoittelusi Pimeyden herran kanssa vai ystäviesi pelastaminen?
Jos kirjoitan...
Se on kohtalosi.
Jos et tee sitä, Harvey kuolee.
Rosalind ja Susie kuolevat.
Tätisi ja serkkusi kuolevat. Minä kuolen.
Ole kiltti, Sabrina.
Meidän kaikkien vuoksi.
Minä kirjoitan.
Teetkö tämän omasta vapaasta tahdostasi?
Ja ymmärrätkö, mitä se merkitsee?
Kun minä kutsun sinua, tyttö, sinun on vastattava.
Minä toimitan Sabrinan sinulle.
Äiti? Isä?
Sinulla ei ole aavistustakaan, miten erityinen olet.
Minun elämässäni ei ole lentoa ilman sinua.
Paljon onnea vaan
ONNEA SABRINA
Sinun on kirjoitettava nimesi!
En pysty.
Sabrina Spellman säilyttää kuolevaisen elämänsä -
sillä ehdolla, että hän käy myös Salattujen oppien akatemiaa.
-Oletko valmis kohtaloosi? -Prudence, älä.
Pyydän, jättäkää minut rauhaan.
Ei helvetissä, puoliverinen.
Miten voin voittaa Pimeyden herran?
Vanhempasi kuolivat sinun vuoksesi.
Miten surullista.
Ettei ole uskoa mihinkään.
Äiti, minä tässä.
He veivät vauvani kasteen jälkeen.
Sanoivat, että se kuoli.
Paras unohtaa kuolevaisten maailma.
Harvey, anna minun jäädä. Anna edes auttaa.
Ei. Olet tehnyt tarpeeksi.
Mene nyt.
Kaikella on hinta.
Edward oppi sen.
Nyt on sinun vuorosi.
Sabrina. Hengitä.
-Tunnetko sen? Sinä tunnet sen. -Tunnen.
-Aikaa ei ole paljoa. -Minne me nyt menemme?
Miten pysäytämme kolmetoista? Ja Punaisen enkelin?
Emme me. Sinä.
Voima on sinun, ei meidän.
Minne menen?
-Mitä teen? -Etkö tiedä?
Eikö Pimeyden herra ole jo näyttänyt, mitä tehdä?
Mitä...?
En...
Olin hirttopuun luona.
Missä noidat kuolivat.
Se paloi.
Vielä vähän, rouva Blackwood.
Kerran vielä.
Tässä tulee esikois...
Mitä nyt?
Ei mitään. Hienosti menee.
Ylipappi on varmasti ylpeä.
-Onko poika kunnossa? -Vahva ja terve.
Sisar Spellman, rouva Blackwood vuotaa paljon verta.
Korjataan se pian.
Vauvani, sisar Zelda.
Niiden on jäätävä henkiin hinnalla millä hyvänsä.
-Hilda, siinähän sinä olet. -Tohtori C?
Mitä sinä teet? Sinun pitäisi olla alhaalla. Huolestuin.
Rukoilin vain vähän.
Pitäisikö minun jäädä?
Pidä minua käsistä. Hetken vain.
-Auttaako se? -Ei kai siitä haittaakaan ole.
Susie? Mitä tapahtui? Mitä sinä teit?
En tiedä. Ehkä hän vain väsyi ja meni kotiin.
Ei, lapset. Hän lähti,
koska nyt on toisen vuoro.
Verenpunaisen ratsastajan.
Kuoleman enkelin.
Ettekö kuule häntä?
Hänen hevostaan?
-Mitä hittoa tuo on? -Se on pääohjelmanumero.
Greendalen loppu.
-Et kai ole isäsi esikoinen? -En. Tommy oli.
Entä isäsi?
Hän on esikoinen.
Miten minä teen sen?
Kaiva syvältä. Kyse ei ole vain voimasta.
Vaan raivosta.
Halusta muuttaa maailmaa.
Ja tahdonvoimasta.
Käske Greendalen kolmeatoista.
Käsken Greendalen kolmentoista lopettaa!
Menkää rauhassa tai kohdatkaa vihani!
Menikö myrsky jo ohi?
Ei. Se tuli tänne.
Et kai ole perheesi esikoinen?
Vanhin kolmesta pojasta.
Kuule mua, juokse pois, jotta vielä elää voit.
Mene. Tulen heti perässä.
Kuka sinä olet käskemään meitä?
Tunsimme kerran Greendalen vihan, lapsi.
-Meitä ei hirtetä enää. -Ei hirtetä.
Poltetaan.
Poltatko meidät, puolinoita?
Emme ole tästä maailmasta. Maallinen tuli ei meitä polta.
Ei maallinen tuli vaan Helvetin tuli.
Vain voimakkaimmat voivat kutsua sen. Paholaiset.
Noitien historiassa vain kolme...
Kohta neljä.
Minä, Sabrina Spellman, Edward Spellmanin tytär,
Yön lapsi, kutsun Hornan tulta!
Ater ignus, fusce fume.
Te evoco ut potentium tuam monstres.
Cupidibus flammis hic veni.
Caelo sub isto, harc arborem consumo.
Lucem tenebrasque tuas monstra.
Impetuum tuum evoco ad devorandum.
Hanc arborem ac omnes hospitas devora.
Ja sitten he paloivat Helvetin liekeissä.
Suurenmoinen, roihuava liekkimeri -
söi heidän sielunsa.
Vapauttaen heidän vihansa.
Ja heidän hiiltyneet ruumiinsa putosivat taivaalta -
kuin tuhka.
Kun Punaisen kuoleman kutsuneet noidat olivat poissa -
ja sille voiman antanut viha hävinnyt,
Enkelikin katosi.
Kuin häntä ei olisi ollutkaan.
Ja niin noitien yö oli ohi.
Useimmat olivat selvinneet myrskystä -
tietämättä, kuinka lähellä tuhoa olivat olleet.
Mitä tänään tapahtui?
Tyttöystäväsi taisi pelastaa kaupungin.
Hän ei ole tyttöystäväni.
Enää.
-Miksi tulit tänne? -Hän pyysi.
Mutta miksi?
Oletteko te...?
Hän rakastaa sinua, kuolevainen.
Hän kuolisi puolestasi.
Ehkä se on anteeksiannon arvoista.
Faustus. Olen pahoillani, mutta olit oikeassa.
Rouva Blackwood oli liian heikko tuomaan lasta maailmaan.
Lasta? Puhuit kaksosista.
Tapahtui jotain outoa, mutta ei ennenkuulumatonta.
Toinen pojistasi, isompi -
nielaisi toisen, heistä pienemmän, kohdussa.
Poikia on vain yksi, mutta hänen vahvuutenaan on veli.
Niin kuin pitääkin.
Anna hänet minulle.
Ainoa poikani.
Ja perilliseni.
En tiedä, mitä sanoit siinä rukouksessa, mutta se auttoi.
Pilvet ovat poissa. On tulossa kaunis päivä, Hilda Spellman.
Hyvää yötä.
Mitä sinulle tapahtui?
Ei kai sillä väliä. Loppu hyvin, kaikki hyvin.
-Hilda. -Niin?
Olen tehnyt jotain impulsiivista.
-Teitkö taikavauvan? -Se on Blackwoodien.
Tyttö. Valehtelin isä Blackwoodille, että vauvoja oli vain yksi.
Miksi?
Suojellakseni vauvaa.
Hän on tyttö ja syntyi ennen veljeään.
Pelkäsin, mitä ylipappi saattaisi tehdä hänelle.
Me voimme kasvattaa hänet. Meillä on kokemusta.
Pidetään se salassa. Sisaruksina. Ikuisesti.
-Minä muutan pois. -Mitä?
Muutan pois... tästä huoneesta.
Minun on aika saada oma huone.
Yön kirkko on meidän, pojat.
Tämä on Pimeyden herran merkki.
Hän siunaa valitsemamme tien.
Eläköön, esikoispoikani.
Eläköön Judas!
Eläköön Judas! Eläköön Saatana!
Tukkasi on erilainen.
Niin.
Kiitos, että lähetit sen Nickin.
Hän...
Hän sanoi, että pelastit kaupungin.
Se oli yhteistyötä.
Tulin katsomaan sinua.
Ja pyytämään vielä anteeksi.
Kaikista salaisuuksista, Tommysta...
Kaikesta.
-Olen todella pahoillani. -Tiedän.
Tiedän, että olet. Mitä jos aloitettaisiin alusta?
-Ei enää salaisuuksia. -En...
En usko, että se on hyvä ajatus.
En tiedä, onko minun turvallista olla lähelläsi.
Tai Rozin lähellä.
-Tai Susien. -Miksi?
Minun piti tehdä tänään jotain,
mikä pelottaa minua.
Se kosketti jotain...
synkkää sisälläni.
Rakastan sinua liikaa, että antaisin sinulle tapahtua mitään.
Voinko...
Saanko viimeisen suudelman?
Ja siinä, kuten sanotaan, kaikki.
Kaikki Hänen suunnitelmiensa mukaan.
Minä en vain koskaan saa ansaitsemaani kunniaa.
Parhaat ja pahimmat asiat tapahtuvat varjoissa.
Tämä oli monisanainen tapani kertoa, että...
Olen loistava opettaja, rehtori Hawthorne.
Kukaan muu kuin minä ei olisi saanut Sabrinaa niin pitkälle Yön polulla.
Kuka helvetti sinä olet, nainen?
Kukako olen?
En ole Mary Wardwell. Nautin kyllä hänen ruumiistaan.
Olen Demonien emo, Tuhon aamunkoitto,
Saatanan rakastajatar.
Olen Lilith, poikakulta. Aatamin ensimmäinen vaimo,
jonka langennut enkeli pelasti epätoivolta.
Kutsun itseäni Madame Saatanaksi Hänen kunniakseen.
Mutta pian...
Hyvin pian...
minulla on uusi titteli.
Katsohan...
Kun olen hionut Sabrinasta Saatanan sotilaan paikalleni,
ansaitsen kruunun ja istuimen Hänen vierellään.
Kuka olen?
Olen tuleva Helvetin kuningatar.
Kyllä jätin sinulle tähteitä.
Lakkaa rääkymästä ja sano se.
Anteeksi, mutta eikö Saatana näytä hiovan Sabrinasta -
kuningatarta vierelleen?
Pimeyden herra ei sivuuttaisi iäistä palveluani noin, Stolas.
Ja vaikka sivuuttaisi,
Sabrina hoituisi helposti.
Hän on yhä Sabrina.
Hän on yhä ystävämme.
Enpä tiedä. Jokin oli muuttunut.
Ei vain hiukset.
Mutta tulee kai hän yhä kouluun?
Olemmehan yhä hänen ystäviään?
Tekstitys: Teija Kuivalainen