‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- בינתיים... -‬
‫ערב טוב.‬
‫הוא עדיין איננו, גברת וורדוול?‬
‫הכומר לאבקרפט?‬
‫הכומר לאבקרפט נמצא במשימה קדושה,‬ ‫גברת מיקס.‬
‫אבל אל חשש, הכתבים שלו ברשותי.‬
‫"בשורת האלדריץ' על פי הכומר הטוב לאבקרפט.‬
‫בראשית, לפני אלוהים והשטן,‬
‫היה ריק גדול ונורא.‬
‫ריקנות."‬
‫סיפורנו מתחיל יומיים לפני ליל כל הקדושים...‬
‫כן, זה שוב אבא שלי. כדאי שאלך.‬
‫כן, גם אנחנו.‬
‫כנ"ל.‬
‫אבל עדיין לא החלטנו‬ ‫מה נעשה ביום ההולדת שלך, סברינה.‬
‫לא, חבר'ה. ברצינות, לא חייבים לעשות כלום.‬
‫יום הולדת 17 הרבה פחות חשוב מיום הולדת 16.‬ ‫-טוב, חייבים לעשות משהו.‬
‫בסדר, אבל משהו צנוע.‬
‫אולי נבלה בבית שלי,‬
‫נצפה בסרטים של דאריו ארג'נטו‬ ‫ונחלק ממתקים לילדים?‬
‫מעולה. נשמע טוב.‬
‫אילו עיניים גדולות ויפות יש לך,‬ ‫כיפה אדומה.‬
‫אל תפחיד אותי.‬
‫קניתי לך משהו.‬
‫מתנת יום הולדת מוקדמת.‬
‫אחד לי...‬
‫ואחד לך.‬
‫כדי שתמיד אוכל למצוא אותך.‬
‫ניק...‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫כן?‬
‫ואותך.‬
‫סברינה.‬
‫סברינה, מה קרה?‬
‫היא מגיעה.‬
‫הריקנות.‬
‫סברינה.‬ ‫-היא בדרך לכאן.‬
‫היא לא תעצור עד שהכול יושמד.‬
‫ובאתי להזהיר אותך.‬
‫את חייבת...‬
‫סברינה.‬
‫סברינה, לא.‬
‫בבקשה, לא.‬
‫ניק.‬
‫ניק, היא מתה.‬
‫לא.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫הכול באשמתי.‬
‫סברינה, אל תגידי את זה.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אתה מרגיש את החשמל באוויר?‬
‫זו הריקנות. הריקנות באה לכאן!‬
‫קום. על הרגליים!‬
‫זהו זה. בוא אליי.‬
‫כן. הריקנות תגיע בקרוב.‬
‫בוא, עלינו להתכונן לבואה של הריקנות.‬
‫סברינה המסכנה, זה בלתי נתפס.‬
‫היא מכינה את גופתה לקבורה.‬
‫יש לנו חדשות מהאקדמיה, דודות.‬
‫פרודנס אישרה זאת:‬ ‫שלוש הממלכות מהקוסמוס המקביל נעלמו.‬
‫מה?‬ ‫-הן נאכלו.‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫מה המשמעות של זה?‬
‫זו הריקנות.‬
‫הריקנות השמידה את הקוסמוס המקביל,‬ ‫ועכשיו היא בדרך לכאן...‬
‫כדי להשמיד אותנו.‬
‫את הכול.‬
‫זה מה שסברינה מורנינגסטאר אמרה לי לפני ש...‬
‫אוי, יקירתי.‬
‫מתוקה.‬
‫נשאלת השאלה, מה נעשה עכשיו?‬
‫עלינו ללכת לאקדמיה‬ ‫ולראות מה קורה במצפה, ומהר.‬
‫סברינה?‬
‫לך בלעדיי, ניק.‬
‫אני רוצה להיות לבד עם סברינה מורנינגסטאר...‬
‫לזמן מה.‬
‫אני אחכה לך, ספלמן.‬
‫תודה. לא אתעכב.‬
‫ותהיי אשר תהיי,‬
‫אין סיכוי בגן עדן שתהרגי אותנו!‬
‫מי מכם יעזור לי להשמיד את הריקנות?‬
‫הלוואי ש...‬
‫ערב טוב, חברה.‬
‫אפשר להיכנס?‬
‫כן.‬
‫אני מקווה שאני לא מפריע, אבל...‬
‫אני מאמין שהשדון שאת מחזיקה...‬
‫שייך לי.‬
‫מי אתה?‬
‫אני הרוכל הנודד, סוחר בפריטים משובחים.‬
‫חשבתי להביע משאלה ולבקש מהשדון...‬
‫להעלים את הריקנות.‬
‫זה לא היה נבון.‬
‫רגע.‬
‫יש לך משהו בתיק‬ ‫שיעזור לי להביס את הריקנות?‬
‫התיבה הזאת עשויה לעניין אותך.‬
‫התיבה הזאת, היא ולא אחרת,‬
‫הייתה שייכת לאחת מבנות האלים...‬
‫ושמה פנדורה.‬
‫תיבת פנדורה.‬
‫כפי שאולי זכור לך,‬ ‫התיבה הזאת הכילה פעם את כל האסונות,‬
‫את כל הביעותים של היקום.‬
‫אז כן,‬
‫ידידתי, אני חושב שהתיבה הזאת‬ ‫עשויה ללכוד את הריקנות שלך.‬
‫שנחליף?‬
‫כדי שהתיבה תפעל ביעילות,‬ ‫עלייך לפתוח אותה בתוך הריקנות.‬
‫זה יהיה כמו לפתוח חור שחור‬ ‫בתוך חור שחור אחר.‬
‫ובסוף,‬
‫ייתכן שהתיבה תשאב גם אותך לתוכה.‬
‫שיהיה בהצלחה.‬
‫- לכל אהוביי -‬
‫כי אני חייבת לעשות את זה, סיילם.‬
‫אלה החיים שלי לעומת חייהם של... מיליארדים.‬
‫ולמרות שאנשים אומרים שאני לא אשמה,‬
‫אני מרגישה שזו אשמתי.‬
‫אולי לא כל הביעותים, אבל מה שקרה לסברינה.‬
‫היא עברה דרך המראה...‬
‫ולא עצרתי אותה.‬
‫לא באתי בעקבותיה.‬
‫ואל תנסה לבוא בעקבותיי,‬
‫כי אהפוך את המראה לאבן אחרי שאעבור דרכה.‬
‫מראה קסומה,‬
‫כדי להציל את כל מה שיושמד בפורענות,‬
‫היפתחי והעבירי אותי אל...‬
‫הריקנות.‬
‫אתה באמת חתול טוב, סיילם.‬
‫- הריקנות -‬
‫- תונקירה -‬
‫מה, הריקנות נמצאת מעברו השני של הקיר?‬
‫אני... לא, דודה,‬
‫אבל היא מתקרבת במהירות.‬
‫סיילם?‬
‫מה היא עושה?‬
‫חייבים ללכת. עכשיו!‬
‫סברינה, מה עשית?‬
‫היא נכנסה לתוך הריקנות.‬
‫אפשר להחזיר אותה?‬ ‫-ננסה לשלוף אותה מתוך הריקנות בכוח.‬
‫תחזיקו ידיים.‬
‫הריקנות אוחזת בה. היא לא משחררת אותה.‬
‫היא אוחזת בגופה, אבל לא ב...‬
‫נשמתה.‬ ‫-נשמתה.‬
‫ילדה קטנה.‬
‫באת אליי מרצון.‬
‫למה?‬
‫כדי לעצור אותך.‬
‫אחרים ניסו, כולם נכשלו.‬
‫מה את רוצה?‬
‫רוצה?‬
‫אני הריקנות.‬
‫איני רוצה כלום.‬
‫אני כלום.‬
‫למה כל כך הרבה ביעותים?‬
‫למה כל כך הרבה מוות?‬
‫אין מוות.‬
‫אין חיים.‬
‫רק הריקנות קיימת.‬
‫הרגת את סברינה מורנינגסטאר.‬
‫מה את מחזיקה?‬
‫זו מנחה בשבילי?‬
‫אה, זה?‬
‫לא. זו לא מנחה.‬
‫זו מלכודת,‬
‫והיא בשבילך,‬
‫הריקנות הגדולה מכול.‬
‫מה התוכנית, אמברוז? דבר איתי.‬
‫הריקנות היא כמו חור שחור,‬ ‫היא לוכדת כל מה שבא איתה במגע,‬
‫אבל דודה זלדה צודקת,‬
‫יש דבר לא מוחשי שנוכל לזמן בחזרה אלינו.‬
‫נשמתה.‬
‫בדיוק.‬
‫נכניס את נשמתה של סברינה ספלמן‬ ‫לתוך הגוף של מורנינגסטאר.‬
‫רגע. מה זה היה?‬
‫לא.‬
‫מה...‬
‫סברינה.‬ ‫-זו את, ספלמן?‬
‫למה חזרתי הביתה?‬
‫החזרנו את נשמתך.‬
‫לא, הייתי בתוך הריקנות.‬
‫כמעט לכדתי אותה לנצח נצחים!‬
‫והיית מתה שם, סברינה.‬
‫לא יכולנו להוציא משם את גופך,‬
‫אז משכנו את נשמתך‬ ‫לתוך הגוף של סברינה מורנינגסטאר.‬
‫לא! זה אומר שגופי ותיבת פנדורה‬ ‫נשארו בקצה הריקנות.‬
‫סברינה, כמעט מתת לבד בחלל.‬
‫אתה לא מבין, ניק,‬ ‫לא הספקתי ללכוד את הריקנות.‬
‫אני חייבת לחזור לשם, אחרת הכול היה לחינם.‬
‫אין סיכוי!‬ ‫-לא, יקירה.‬
‫אמברוז, משהו קרה.‬
‫בוא למצפה הכוכבים. מהר.‬
‫היא נעלמה.‬
‫הריקנות.‬
‫מה שלא עשית, דודנית, נראה שזה הצליח.‬
‫החזקתי את תיבת פנדורה‬ ‫וניסיתי ללכוד את הריקנות.‬
‫הייתי קרובה, אבל לא נראה לי שסיימתי.‬
‫כנראה היית קרובה יותר משחשבת, חומד.‬
‫זה נגמר.‬
‫סוף כל סוף,‬ ‫הבסנו את אחרונת ביעותי אלדריץ'.‬
‫והם חיו באושר ועושר לנצח.‬
‫לא, אף אחד לא חי באושר ועושר‬ ‫בסוף הסיפור הזה.‬
‫בייחוד לא סברינה ספלמן.‬
‫את בסדר?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫לא.‬
‫אני פשוט... מותשת, אני מניחה.‬
‫אני יודע.‬
‫קשה לנשום לרווחה...‬
‫אבל זה נגמר.‬
‫בזכותך.‬
‫לא...‬
‫בזכות סברינה מורנינגסטאר.‬
‫היא הקריבה את חייה למעננו,‬
‫ועכשיו הנשמה שלי שוכנת בגוף שלה.‬
‫כמה קורבנות היא צריכה להקריב למעננו?‬
‫למעני?‬
‫אז נתקדם...‬
‫מיום ליום...‬
‫מרגע לרגע.‬
‫בסדר.‬
‫בשלב הזה נכנסתי לסיפור,‬
‫וליתר דיוק, הסיפור מצא אותי.‬
‫מי שם?‬
‫יהודית.‬
‫יהודה, מה אתה...‬
‫האב בלאקווד.‬
‫אני זקוק לעזרתך, מארי.‬
‫מארי, עליי לעזוב‬ ‫ולהתכונן לבואה של הריקנות.‬
‫איך...‬
‫איך אוכל לעזור לך?‬
‫השאירי את דלתות הכנסייה שלי פתוחות.‬
‫הפיצי את החדשות הטובות‬ ‫על בשורת האלדריץ' שכתבתי.‬
‫הטיפי את תורתי, מארי.‬
‫אני...‬
‫כמובן, האב בלאקווד.‬
‫ואז הגיע ליל כל הקדושים,‬ ‫יום הולדתה של אתם-יודעים-מי.‬
‫בוקר אור, סברינה.‬
‫מה קרה?‬
‫ישנת עד מאוחר, ודווקא ביום ההולדת שלך.‬
‫השעון המעורר שלי כנראה לא צלצל.‬ ‫-לא חשוב.‬
‫תזדרזי, הילדה מכינה‬ ‫את ארוחת הבוקר האהובה עלייך.‬
‫כלת יום ההולדת קמה!‬
‫יום הולדת שמח, דודנית.‬
‫מזל טוב, ליל כל הקדושים שמח.‬
‫דודה הילדה, לפנקייק האוכמניות‬ ‫יש ריח מדהים, ואני מתה מרעב.‬
‫אל תתלהבי יותר מדי. זה ייקח רגע,‬ ‫וינגר טום אכל את הסיבוב הראשון.‬
‫אל תדברי שטויות, הילדה.‬
‫מה?‬ ‫-וינגר טום לא היה עושה דבר כזה.‬
‫הכנתי מגדל פנקייקים לכלת יום ההולדת,‬
‫והוא פשוט נעלם.‬
‫אני ואמברוז לא אכלנו אותם.‬ ‫-לא.‬
‫זה כנראה היה וינגר טום.‬
‫אכלת את הפנקייקים של סברינה, טום?‬
‫זהו, שמעת? הוא בכלל לא אוהב אוכמניות.‬
‫יקירתי, מה תעשי‬ ‫לכבוד יום ההולדת שלך? מסיבה?‬
‫בסדר.‬
‫אבל בלי תחפושות.‬
‫את מעמידה את סבלנותי במבחן, לילית.‬ ‫אם באת להתרפס...‬
‫לא, לורד לוציפר.‬
‫אבל יש לי חדשות על בתך.‬
‫המלכה,‬
‫רבותיי...‬
‫מתה.‬
‫מה?‬
‫הבת שלי...‬
‫מתה?‬
‫איך?‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫הקוסמוס המקביל שאליו היא נשלחה‬ ‫הושמד על ידי הריקנות.‬
‫הבת שלי...‬
‫אשתי היפהפייה...‬
‫מתה.‬
‫זה לא הכול.‬
‫אבל לפני שאספר לך,‬
‫עליך להישבע בספר החיה‬
‫שאחרי שהכול ייגמר, תשיב לי את כוחותיי.‬
‫לילית...‬
‫בסדר.‬
‫סברינה מורנינגסטאר מתה,‬
‫אבל המכשפים משתמשים בגופה...‬
‫ככלי קיבול לנשמתה של סברינה ספלמן.‬
‫אני לא מבין.‬
‫מה יש להבין?‬
‫הם כלאו אותך.‬
‫הם לועגים לך, אדון האופל.‬ ‫הם מחללים את גופה של בתך.‬
‫מה יידרש כדי שסוף סוף...‬
‫תשמיד אותם סופית?‬
‫הרוג את סברינה ספלמן‬
‫והנח לנו להביא את גופת בתך‬ ‫לקבורה מלכותית כראוי לה.‬
‫הכה עכשיו!‬
‫אני חושב!‬
‫בזמן שאתה חושב,‬
‫אני יודעת במקרה איפה גנבת הגופות סברינה‬ ‫ובני משפחתה יהיו הערב...‬
‫לא חמושים.‬
‫זו תהיה הזדמנות...‬
‫מושלמת.‬
‫נצטרך צבא.‬
‫ואני יודע איפה נמצא אותו.‬
‫בוא, בעל זבוב.‬
‫אל תתרווחו, בחורים. ההפסקה כמעט נגמרה.‬
‫ו...‬
‫מי אתם אמורים להיות?‬
‫הלכתם לאיבוד בדרך למסיבת ליל כל הקדושים?‬
‫אתה מכיר את הסיפור‬ ‫על נס החזירים שחולל הנוצרי?‬
‫הוא גירש מגופו של אדם לא שד אחד בלבד,‬
‫אלא לגיון שלם.‬
‫לא, אני לא מכיר.‬
‫בעל זבוב...‬
‫שחרר את הלגיון.‬
‫טעים.‬
‫תעלול או ממתק?‬
‫אתם נראים מדהים.‬
‫היי, איפה כל הממתקים?‬
‫שאלה טובה.‬
‫הם כנראה נגמרו.‬
‫סליחה.‬
‫"יום הולדת לסברינה‬
‫יום הולדת שמח"‬
‫מה קורה כאן?‬
‫סברינה עושה קונצים.‬
‫סברינה, דודה הילדה התאמצה מאוד‬ ‫לאפות לך עוגה.‬
‫האהובה עלייך.‬
‫מספיק. החזירי את העוגה הטעימה‬ ‫כדי שכולנו ניהנה ממנה.‬
‫לא, דודה זי, אני לא בטוחה מה קורה...‬
‫מה קרה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫רגע.‬
‫זה אבא שלי?‬
‫מה אדון האופל רוצה?‬
‫נראה לי שאני יודעת.‬
‫דודנית, חכי!‬ ‫-סברינה.‬
‫אמרי לי, בת כוזבת,‬
‫זה נכון?‬
‫מה נכון?‬
‫האם בתי, סברינה מורנינגסטאר, מתה,‬
‫ונשמתך שוכנת בגופה?‬
‫כן,‬
‫זה נכון.‬
‫איזו עזות מצח!‬
‫את שולחת את הבת שלי למותה,‬
‫את משתכנת בתוך גופה,‬
‫ואפילו לא טורחת לספר לי, לאבא שלה!‬
‫ובכן, בת כוזבת,‬
‫אני רוצה אותו בחזרה.‬
‫את הגוף שלה.‬
‫מסרי את עצמך לידיי מרצון,‬
‫או שאקח את גופה בכוח!‬
‫כך או כך, סברינה מורנינגסטאר‬ ‫תיקבר קבורה מלכותית בגיהינום.‬
‫סברינה, היכנסי עכשיו! כולם להיכנס!‬
‫לא, דודה זי.‬
‫סברינה.‬
‫אתה רוצה אותי?‬
‫קח אותי.‬
‫הטילי לחש ונטרלי את כוחות הכישוף שלך.‬
‫אני רוצה שתהיי חסרת אונים.‬
‫ידיים אסורות, לשון נצורה,‬
‫שום קסם לא אטיל כדי להיחלץ מצרה.‬
‫ידיים אסורות, לשון נצורה,‬
‫שום קסם לא אטיל...‬
‫כדי להיחלץ מצרה.‬
‫בואי אליי.‬
‫בגידה!‬
‫הרגו את כולם!‬
‫אמברוז, לא! תוריד את השרביט.‬
‫סברינה, חכי!‬
‫איך?‬
‫לא הייתה שום פרצה בלחש.‬
‫לא אמורים להיות לך כוחות קסם.‬
‫אלא אם כן...‬
‫זה לא היה קסם.‬
‫דודנית, תיכנסי.‬
‫תיכנסי.‬
‫לא!‬
‫אדון האופל, מה קרה?‬
‫סברינה השתמשה בכוחות אלוהיים!‬
‫היא השמידה את כל צבאנו!‬
‫אבל המידע שלי היה מדויק.‬
‫מה?‬
‫כן.‬
‫אז תחזיר לי את כוחותיי?‬
‫כמובטח?‬
‫לילית,‬
‫יש לי בעיות גדולות יותר‬ ‫ממך ומהצרכים העלובים שלך.‬
‫יש להשמיד את הנערה... איכשהו.‬
‫הינה מחווה שתבין.‬
‫אם לא תיתן לי את מה ששייך לי...‬
‫אני פשוט...‬
‫איאלץ לקחת את זה.‬
‫ואתחיל בדבר החזק מכול...‬
‫הדם השמימי שלך.‬
‫סברינה, מה לעזאזל עשית?‬
‫איפה אבא שלי? תחזירי אותו הנה.‬ ‫-היי.‬
‫אני לא יודעת לאן הם הלכו‬ ‫או איך להחזיר אותם.‬
‫מה זאת אומרת, את לא יודעת?‬ ‫-הוא מת?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני כל כך מצטערת, הארווי.‬
‫מה נעשה?‬ ‫-מאיפה צץ הכוח החדש הזה?‬
‫מתי זה התחיל לקרות?‬
‫הרגת גם את אבא שלי, סברינה?‬
‫תפסיקו!‬
‫תניחו לי, כולכם! בבקשה!‬
‫בסדר.‬
‫תישארי רגועה, סברינה. בואי איתי.‬
‫הניחו לה, כולם.‬ ‫ניקולס, אתה רשאי לבוא איתנו.‬
‫אתה זוכר איך נפגשנו לראשונה, יקירי?‬
‫בדיוק ככה.‬
‫לילית, מלכתי...‬ ‫-לא.‬
‫בוא לא נהרוס את הרגע המושלם שלנו.‬
‫אני יכולה להרוג אותך עם הלהב הזה.‬
‫אבל זה ישים קץ לסבלך, ו...‬
‫מה כיף בזה?‬
‫במקום זאת,‬
‫אני מגרשת אותך מחצר הגיהינום.‬
‫היעלם מנגד עיניי!‬
‫אני מגרשת אותך לממלכת בני התמותה,‬ ‫לנוע ולנוד...‬
‫כראוי לקבצן כמוך.‬
‫אני חושש שהחדשות אינן טובות.‬
‫הסריקה מראה שהגוף שלך ריק לגמרי.‬
‫כי אני הריקנות.‬
‫כששאבנו את נשמתך‬ ‫לתוך גופה של סברינה מורנינגסטאר, כנראה...‬
‫שאבנו לתוכך גם חלק מהריקנות.‬
‫ועכשיו, דודנית,‬ ‫את מגלה תכונות של הריקנות עצמה.‬
‫כלומר, דברים נעלמים‬
‫והולכים... לאנשהו.‬
‫למיטב ידיעתי, הרגתי את כל האנשים האלה.‬
‫את כל הכורים.‬
‫את אבא של הארווי.‬
‫היי, סברינה, אנחנו נפתור את זה.‬
‫אין מה לפתור, ניק.‬
‫אני הריקנות, ולא אפגע באיש שוב. לעולם לא!‬
‫ואני אוהבת אותך, ניק,‬ ‫אבל אני חייבת להתרחק מכאן.‬
‫רגע, סברינה. רק...‬
‫הלכה?‬
‫מה זאת אומרת? לאן היא הלכה בזמן כזה?‬
‫הריקנות לקחה אותה?‬
‫חוששני שלא, דודה. סברינה היא הריקנות.‬
‫לכן היא שיגרה את עצמה מכאן,‬ ‫כדי להגן עלינו מפני...‬
‫טוב, מפניה.‬
‫מה זה אומר בכלל?‬
‫זה אומר, נער חווה,‬
‫שצריך למצוא את סברינה, לאתר אותה.‬
‫צר לי לשאול, אבל אם אתה צודק‬ ‫וסברינה היא הריקנות,‬
‫מה ימנע ממנה להעלים אותנו‬ ‫כמו שהעלימה את מר קינקל המסכן?‬
‫שאלה טובה. זה...‬
‫תיבת פנדורה.‬
‫נסיים את מה שסברינה התחילה‬ ‫ונלכוד את הריקנות בתיבת פנדורה.‬
‫אבל תיבת פנדורה מרחפת בחלל, לא?‬
‫כן, עם הגוף של סברינה.‬
‫הגוף של סברינה ספלמן.‬
‫איך אנחנו אמורים למצוא אותה בחלל?‬
‫נתתי לסברינה את החצי השני של התליון הזה.‬
‫היא ענדה אותו כשיצאה להילחם בריקנות.‬
‫אם אשתמש בחצי שלי כמשואה‬ ‫ואתביית על החצי שלה בלחש איתור,‬
‫אולי נצליח למצוא אותה‬ ‫ולהחזיר אותה ואת התיבה הביתה.‬
‫ואיך בדיוק תתמודד עם היעדר האטמוספרה?‬
‫אתה תקפא.‬
‫הגוף שלי חושל בלהבות הגיהינום‬
‫כששימשתי כאכרון בשר ודם.‬
‫אבל...‬
‫נשימה תהיה בעיה.‬
‫לא, רגע.‬
‫נוכל להשתמש...‬
‫בגוף של המוזר. שמרתי אותו.‬
‫נכשף אותו ונהפוך אותו‬ ‫למעין מסכת חמצן אלדריץ'.‬
‫זה מספיק טוב בשבילי.‬
‫וכך קרה‬
‫שגיבורינו לא יצאו למסע אחד בלבד,‬ ‫אלא לשני מסעות.‬
‫מטרת המסע הראשון‬ ‫הייתה למצוא את סברינה המתה והאבודה בחלל.‬
‫מטרת המסע השני‬ ‫הייתה למצוא את סברינה ואת הריקנות שבתוכה‬
‫במקום שאליו היא הגלתה את עצמה.‬
‫ישימון חרב‬ ‫מעבר לגבולותיהן של מפות בני האדם...‬
‫בהרי השיגעון.‬
‫מי אתה?‬
‫משרת צנוע של הביעותים.‬
‫בלאקווד.‬
‫כדאי שתברח לפני...‬
‫לפני שתשחררי את הריקנות?‬ ‫ילדתי היקרה, אני מתחנן, שחררי אותה!‬
‫תביני...‬
‫אני חסין מפני הריקנות,‬
‫כפי שאת היית חסינה מפני שדון הסטייה.‬
‫אנחנו עומדים יחד...‬
‫מחוץ לגבולות המוסר, השפיות והמציאות.‬
‫אני יודע על הריקנות‬ ‫יותר מכל מכשף בתולדות העולם.‬
‫אני יכול לעזור לך לשלוט‬ ‫בכוחה האיום, מכלה העולמות.‬
‫תוכלי להשתמש בו,‬ ‫ואולי אף להשתחרר ממנו במרוצת הזמן.‬
‫אבל רק בהדרכתי.‬
‫או שאעזוב אותך.‬
‫חכה.‬
‫אתה יכול ללמד אותי לרסן את הריקנות?‬
‫לשלוט בה?‬
‫אתה יכול לומר לי איפה האנשים שנעלמו?‬
‫האנשים שאני העלמתי.‬
‫כן.‬
‫כל זאת ועוד.‬
‫את רוצה בזה, סברינה?‬
‫אז הבה נתחיל במשימתנו האפלה.‬
‫- כעבור שבועיים -‬
‫צליינים נאמנים,‬
‫באתם לכרוע ברך במקדש הריקנות?‬
‫הוא ממתין כאן, בתוך המערה הזאת,‬ ‫אך רק לראויים ולמושחתים.‬
‫בואו. אל תפחדו.‬
‫התקרבו לפי השיגעון.‬
‫איך מצאתם את המקום הזה?‬
‫הישות התומכת שלה. כמובן.‬
‫תודה על שהרחקתם ובאתם עד לכאן.‬
‫הריקנות תטרוף אתכם, בכך אין ספק.‬
‫האח אמברוז, צר לי,‬ ‫השרביט שלך לא יעבוד כאן.‬
‫זה מקום קדוש.‬
‫איפה סברינה, אבא?‬
‫תקבלו מענה לכל שאלותיכם.‬
‫כלת הריקנות תקבל אתכם מייד.‬
‫כמעט הגיעה השעה לארוחת הערב,‬ ‫ויש להאכיל את הריקנות.‬
‫בואו.‬
‫איזה בור מרושע יצרת לעצמך, בלאקווד?‬
‫בואו. התקרבו.‬
‫שבו.‬
‫ראו...‬
‫כוהנת הריקנות יוצאת להאכלה היומית שלה.‬
‫אלוהים.‬
‫אלים ומפלצות! דודנית, זו את?‬
‫אמברוז, לא.‬
‫מה עשית לה?‬
‫רוממתי אותה.‬
‫היא הפנים של הצל האחרון.‬
‫היא מודדת הזמן של האבדון.‬
‫היא גברת אצטרולב.‬
‫כוכב הלענה.‬
‫סברינה, נפצעת?‬
‫למה היא לא מדברת?‬
‫היא נדרה נדר שתיקה במטרה להכיל את הריקנות.‬
‫לשלוט בה.‬
‫הללו אותה‬ ‫על כל דקה שהיא מאפשרת לכם לחיות בעולם הזה.‬
‫אבא, תפסיק לקשקש ודבר בהיגיון.‬
‫סברינה אוצרת בתוכה פיסה מהריקנות.‬
‫כמו אוקיינוס נצחי של רעב.‬
‫רק סברינה חוצצת בינה‬
‫לבין המציאות שלנו עכשיו.‬
‫אסור לה לזוז, אסור לה להיחלש,‬
‫פן הסדקים יקרעו אותה לגזרים‬
‫וימטירו עלינו את מבול הריקנות.‬
‫עכשיו שבו, או שלא,‬
‫אבל יש להאכיל את הריקנות.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫לטענתך, אתה משרת את הריקנות,‬
‫ועבדת בשירותם של ביעותי אלדריץ' בסקוטלנד,‬
‫ועכשיו בנית מקדש מסוג כלשהו. לאיזו תכלית?‬
‫לא אכפת לך מסברינה.‬
‫ומדוע יש טלסקופ בחוץ?‬
‫הוא מחפש את שאר הריקנות.‬
‫היא לכודה...‬
‫בחלל.‬
‫הוא מתכנן להביא אותה...‬
‫...לכדור הארץ.‬
‫לאחד אותה עם...‬
‫...הריקנות שבתוך סברינה.‬
‫לפרק אותה ו...‬
‫...לעקור אותה מתוכה.‬
‫לבלוע אותה ולהשתמש בכוחה בעצמו.‬
‫סברינה, הכול שקר.‬
‫זה לא שולחן.‬
‫זו במת קורבנות.‬ ‫-הוא יהרוג אותך, סברינה.‬
‫אין סיכוי בגן עדן!‬
‫סברינה באה איתנו.‬ ‫דודנית, את לא יודעת מה קורה.‬
‫בואי.‬ ‫-אני יודעת בדיוק מה קורה,‬
‫ואני לא הולכת לשום מקום,‬
‫אבל אתם צריכים לעזוב...‬
‫לפני שמשהו רע יקרה.‬
‫אנחנו נלך,‬
‫אבל את באה איתנו, ברינה,‬
‫גם אם נצטרך לגרור אותך צעד אחר צעד.‬
‫אחיות.‬
‫סברינה, קומי.‬
‫בבקשה, אל תעשו את זה.‬
‫אני לא צוחקת.‬
‫גם אנחנו לא צוחקות.‬
‫רוז, בבקשה.‬
‫תפסיקו!‬
‫רק כשתסכימי לבוא איתנו.‬
‫פרודנס...‬
‫תיפטרי מהם.‬
‫עשי זאת, עכשיו!‬
‫לכו!‬
‫בבקשה, לכו.‬
‫אמברוז...‬
‫אנחנו נתראה שוב, דודן.‬
‫בסוף.‬
‫אז איבדנו שתי אחיות מוזרות,‬
‫וסברינה נתונה לחסדיהם‬ ‫של הריקנות ושל האב בלאקווד.‬
‫אל תאבדו תקווה, דודות,‬
‫כי אנחנו יודעים מהי תוכניתו המטורפת‬ ‫של האב בלאקווד‬
‫ומתי הוא יוציא אותה לפועל.‬ ‫-ההיפוך החורפי, בעוד שלושה ימים.‬
‫סברינה אמרה לי בטלפתיה‬ ‫בדיוק מתי עלינו לחזור אליה.‬
‫ברגע המדויק שבו בלאקווד מתכנן להקריב אותה,‬
‫כשהקטבים של כדה"א מרוחקים ביותר מהשמש,‬
‫הריקנות תהיה חשופה ביותר,‬ ‫ואולי נוכל לשלוט בה.‬
‫אה, אז בדקה ה-90.‬ ‫-ממש!‬
‫ניקולס!‬
‫עזרו לו!‬
‫קח את זה...‬
‫מהר, אל האח.‬
‫בסדר, שמישהו יביא‬ ‫את השמיכה והבקבוק החם שלי.‬
‫תחזיק את זה, יקירי. ילד טוב.‬
‫מה התוכנית? תגיד לי שיש לנו תוכנית.‬
‫ברור שיש תוכנית.‬
‫התוכנית היא...‬
‫לחזור להרי השיגעון‬
‫ולהציל את סברינה‬
‫על ידי הוצאת הריקנות מתוכה‬ ‫באמצעות תיבת פנדורה.‬
‫מה עם בלאקווד? הוא מתכנן להקריב את סברינה.‬
‫הוא האויב הכי גדול של עצמו.‬
‫לא, אנחנו ננצח את האב בלאקווד‬ ‫כי ניתן לו בדיוק את מה שהוא רוצה.‬
‫אוי, סברינה!‬
‫סברינה, תודה להקטה שלא איחרנו!‬
‫פאוסטוס.‬
‫עצור!‬
‫תניח את הסכין. יש לי את מה שאתה באמת רוצה.‬
‫אני בספק רב, אשתי.‬
‫הבאנו לך את כל הביעותים.‬ ‫תוכל לספוג אותם לתוכך.‬
‫וגם את תיבת פנדורה.‬
‫למה שתסתפק בפיסת הריקנות העלובה של סברינה,‬
‫כשהריקנות נמצאת כאן כמעט בשלמותה?‬
‫אני מרגיש אותה נמשכת לעבר סברינה.‬
‫היא רעבה.‬
‫הבא אותה.‬
‫הבא לי אותה.‬
‫תן לנו את סברינה,‬
‫ואז ניתן לך את התיבה.‬
‫קודם תנו לי את התיבה, ואז תקבלו אותה.‬
‫אנחנו רוצים רק...‬
‫את סברינה.‬
‫ותקבלו רק...‬
‫מוות!‬
‫תאוות הבצע שלך לא יודעת גבול.‬
‫אישה מרושעת! מה עשית?‬
‫קופסת מסתורין פשוטה ממולכדת באבק שרפה.‬
‫אוויל נפוח.‬ ‫-אתם חושבים שזה הסוף?‬
‫הריקנות היא בלתי נמנעת!‬
‫היא רעבה.‬
‫היא תקבל את בשרה.‬
‫היא...‬
‫זה כי ניסית להקריב את החברה שלי.‬
‫אני מצטערת, ניק.‬
‫אבל זה עדיין בדיוק מה שתצטרכו לעשות.‬
‫בששת השבועות האחרונים‬ ‫עברתי קורס מזורז בכל מה שקשור לריקנות.‬
‫קיבלתי את האב בלאקווד כשליחי‬ ‫כדי ללמוד כמה שיותר על הריקנות,‬
‫כולל איך להביס אותה.‬
‫את אמיצה כל כך!‬
‫בלאקווד רצה לנקז מתוכי את הריקנות‬ ‫ולהעביר אותה ל...‬
‫זה.‬
‫סוג של שדה בלימה עתיק.‬
‫הוא קיווה לבלוע את הריקנות‬ ‫לאחר שהיא תילכד בפנים.‬
‫סברינה, תיבת פנדורה בידינו.‬
‫חייבים להוציא ממך את שארית הריקנות‬ ‫בהקדם האפשרי.‬
‫קודם עלינו לעשות משהו אחר,‬
‫ואולי זה לא יהיה קל.‬
‫בלאקווד אמר לי לאן האנשים שהעלמתי...‬
‫לאן הם הגיעו.‬
‫כלומר, רוז עדיין בחיים?‬
‫אבא שלי עדיין בחיים?‬ ‫-כן.‬
‫הם עדיין בחיים.‬
‫אבל הם בתוך הריקנות.‬
‫בתוך...‬
‫בתוכי.‬
‫סברינה, מה בדיוק את מתכננת כאן?‬
‫דודה זי, את תקריבי אותי כמו שבלאקווד תכנן.‬
‫אין סיכוי בגן עדן.‬
‫לפתוח אותי זו הדרך היחידה‬ ‫להעביר את הריקנות מתוכי אל השער.‬
‫היא לא פשוט תתחיל לטרוף הכול?‬
‫התאמנתי.‬
‫אוכל לרסן את הריקנות‬
‫אפילו כשהיא תתנקז מתוכי‬
‫ולוודא שהיא תישאר לכודה בתוך השער די זמן‬ ‫כדי לאפשר לאמברוז והארווי להיכנס לתוכה.‬
‫מה...‬ ‫-למה את מתכוונת?‬
‫מצאו את כולם,‬ ‫תפסו אותם והחזירו אותם לכאן בחיים.‬
‫אולי עדיף שתשאירו שם את קאליבן.‬
‫וכדאי שניקח את שאר ביעותי אלדריץ' לריקנות‬ ‫כדי להיפטר מהם לנצח.‬
‫לא.‬
‫כי את תמותי.‬
‫בדיוק.‬
‫כמה זמן אנחנו אמורות להקיז את דמך?‬
‫כמה זמן שיידרש.‬
‫ניק, גם אתה תיכנס לריקנות.‬
‫קח את תיבת פנדורה.‬
‫ברגע שכולם יצאו, פתח את התיבה,‬
‫שאב פנימה את שארית הריקנות‬ ‫וסגור את התיבה לפני שהיא תשאב גם אותך.‬
‫אני לא רוצה לעזוב אותך.‬
‫אל תדאג.‬
‫הדודות שלי ואגאתה יהיו כאן איתי.‬
‫סמוך עלינו.‬
‫זה יעבוד.‬
‫הריקנות לא מאמינה בדבר.‬
‫אנחנו חסרי חשיבות בעיניה.‬
‫אבל אנחנו חשובים. כולנו.‬
‫יש לנו כוח וקשר שהריקנות לא יכולה לגעת בו.‬
‫אז בואו נסיים את זה כמו תמיד...‬
‫יחד.‬
‫יוצאים שוב למערכה. נכון, חבר'ה?‬
‫זה חבל גורדי.‬
‫אי אפשר לקרוע אותו.‬
‫הארווי.‬
‫אתה, ניקולס ואני נאחז בו‬
‫כשניכנס לתוך הריקנות‬ ‫כדי שנוכל למצוא את דרכנו החוצה.‬
‫זה בסדר, מתוקה.‬ ‫-ניקולס.‬
‫אתה מוכן?‬
‫אני אוהב אותך, ספלמן.‬
‫נתראה בצד השני.‬
‫את מוכנה, סברינה?‬
‫נפתח את הריקנות עכשיו.‬
‫דודתך הילדה, אגאתה ואני‬
‫נהיה כאן כל הזמן ונשמור עלייך.‬
‫הקטה תשמור עלייך.‬
‫נשימה עמוקה, אחיות.‬
‫האם האפלה מכול, הקטה,‬
‫אלת שלושת הפרצופים,‬
‫שוב אנו קוראים לך.‬
‫ראי את חסידתך, סברינה ספלמן.‬
‫היא יוצאת למסע‬ ‫ובקרוב תעמוד בצומת הגדול מכולם,‬
‫הצומת בין החיים והמוות.‬
‫אם, עלמה, ישישה,‬
‫שכם אל שכם עמדו בשורה,‬
‫הגנו על נשמת אפה היקרה.‬
‫כשהלבנה תתמלא ותשנה את דמותה‬
‫שמרו אותה בעולם בני התמותה.‬
‫במפתח, סכין קדוש ואור לפידים,‬ ‫החזיקו את סברינה קרוב לחיים.‬
‫אמברוז, לך עכשיו.‬
‫כשהלבנה תתמלא ותשנה את דמותה‬ ‫שמרו אותה בעולם בני התמותה.‬
‫במפתח, סכין קדוש ואור לפידים...‬
‫זה בסדר. אנחנו כאן, יקירתי.‬
‫אנחנו כאן, מלאך שלי.‬
‫אנחנו כאן.‬
‫במפתח, סכין קדוש ואור לפידים...‬
‫שכם...‬
‫שכם אל שכם עמדו בשורה,‬
‫הגנו על נשמת אפה היקרה.‬
‫החזיקו את סברינה קרוב לחיים.‬
‫היא קרה מאוד.‬
‫...עולם בני התמותה.‬
‫היא קרה מאוד.‬ ‫-מה?‬
‫תיאו, אתה רואה אותם?‬
‫קדימה, הארווי.‬
‫מהר.‬
‫...שכם אל שכם...‬
‫שלום, דודה זי.‬
‫שלום, דודה הילדה.‬
‫שלום, הארווי.‬
‫ורוז ותיאו ורובין.‬
‫ואמברוז.‬
‫ופרודנס ואגאתה‬
‫ותיכון בקסטר‬
‫והמסדר.‬
‫וגרינדייל.‬
‫וסיילם.‬
‫וניק.‬
‫שלום, ניק.‬
‫שלום, ניקולס.‬
‫לעולם לא ארפה ממך.‬
‫...ותשנה את דמותה‬
‫שמרו אותה בעולם בני התמותה.‬
‫במפתח, סכין קדוש ואור לפידים,‬ ‫החזיקו את סברינה קרוב לחיים.‬
‫כן, זה עובד!‬
‫אלה הארווי ורוזלינד ומר קינקל.‬
‫התכוננו, דודות. ניקולס פתח את תיבת פנדורה.‬
‫סברינה, הצלחנו!‬
‫הצלנו את כולם.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫לא יכול להיות שהיא...‬
‫הקטה...‬
‫היא סברינה.‬
‫היא ידעה...‬
‫ידעתי שהיא יודעת מה עליה לעשות‬ ‫כדי להציל את כולם.‬
‫לבסוף...‬
‫הגיע הזמן שבני משפחת ספלמן יקברו את מתיהם.‬
‫- כאן טמונה סברינה ספלמן -‬
‫התכנסנו כאן היום...‬
‫- סברינה מורנינגסטאר -‬
‫לחלוק כבוד...‬
‫למותן של...‬
‫סברינה אדווינה דיאנה ספלמן ומורנינגסטאר.‬
‫אף על פי ששתי הבנות נפרדו לזמן מה,‬
‫כל מי שמכיר את סברינה שלנו‬ ‫יודע שהן היו שני צדדים של אותו המטבע.‬
‫מעודדת ביום,‬
‫מלכת הגיהינום בלילה.‬
‫אף על פי שאין מוות למכשפות,‬
‫מי ייתן והעלמה, האם והישישה‬
‫שומרות צומת הדרכים,‬
‫יובילו את שתי הסברינות...‬
‫אל העולם הבא.‬
‫כי שתיהן בנותיה של הקטה.‬
‫כי שתיהן בנותינו.‬
‫היא נראית יפהפייה. נכון, הילדי?‬
‫כן.‬
‫נכון.‬
‫זלדס...‬
‫חשבתי שאולי...‬
‫ד"ר סי ואני...‬
‫נחזור לגור בחדר המתים...‬
‫כי אני חושבת שמשפחת ספלמן צריכה להיות יחד.‬
‫בסדר.‬
‫יופי.‬
‫אם זה מה שאת חושבת.‬
‫למה?‬
‫למה לא הגנת עליה, אימא אפלה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫זה לא בסדר, הילדה. זה לא בסדר שהיא איננה.‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫קדימה, בואי נלך.‬
‫מי זה?‬
‫מי שם?‬
‫זאת אני, אבא...‬
‫באתי לוודא שלעולם לא תטריד שוב‬ ‫אותי או את המסדר.‬
‫אני עיוור ואסור בשלשלאות, בתי.‬ ‫מה אני כבר יכול לעשות?‬
‫אתה תמצא דרך.‬
‫אבל לא אם אפזר אותך לארבע כנפות תבל.‬
‫לא!‬
‫"וכך מסתיימת בשורת האלדריץ'‬
‫על פי הכומר הטוב לאבקרפט."‬
‫- העולם הבא -‬
‫סליחה.‬
‫המקום הזה תפוס?‬
‫ניק.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫הממלכה הזאת היא רק ל...‬
‫הלכתי לשחות בים היגון.‬
‫זרם חזק סחף אותי.‬
‫אוי, ניק.‬
‫לא! ניק!‬
‫לא!‬ ‫-היי.‬
‫העיקר הוא שאנחנו כאן יחד.‬
‫לנצח נצחים.‬
‫זה באמת יתרון.‬