I förra säsongen...
50 år efter kraschen vaknade jag här. Jag mindes inget och kunde inget.
Noah är en ond sociopat som mördade min syster.
Det står en massa om ett fängelse - Caulfield.
Utomjordingar torteras här. - Varför känner jag dig?
- Hon är min... - Din mamma?
- Vi har tio minuter på oss. - Ta allt du kan. Hårddiskar, allt!
- Varför behöver du oss? - Nedstigningen.
Nu när ni är vuxna hämtar de er. Du är frälsaren.
Du anar inte vad du är kapabel till. Du skulle kunna bli en gud!
Jag vill att du ska känna det jag känner för dig.
Allting.
- Rosa... - Han har haft henne här hela tiden.
Du kan inte återuppliva nån som varit död i tio år och ändra det förflutna.
Rosa. Var är Max?
- Är du säker på att Noah är död? - Ja.
Vi flyttade hans kropp till klippan vid turkosgruvorna.
Nån hittar honom snart.
Han sa att jag är nån sorts frälsare.
Att krigets segrare på vår hemplanet skulle hämta mig. I "nedstigningen".
- Nedstigningen? - Ja.
Det låter dramatiskt.
- Vi behöver inte prata om det nu. - Men vi borde prata om nästa steg.
Om jag får en minut på mig att återhämta mig, så...
Jag tar några veckor ledigt. Isobel behöver mig.
Och sen har du ditt jobberbjudande i Palo Alto.
Jag tänker inte lämna dig, Max.
Bra, för du är skyldig mig en roadtrip.
Jag ska följa med dig.
- Vad är det? - Du luktar regn.
Liz?
- Rosa. - Jag förstår inte. Du har förändrats.
Vad hände med honom? Hur kom jag hit?
Izzie... Hon kom till turkosgruvorna i går.
- Det hände nåt... - Det var inte i går.
Va?
Jag ska förklara allt, men nu måste du sätta dig i bilen.
- Nej, vi måste ringa en ambulans! - Det är för sent!
Max är död.
VI TROR INTE PÅ MÄNNISKOR
Scullys sötpotatispommes med extra UFO-sås. Ta med.
- Folk dricksar mer om man ler. - Jag ler.
- Du visar tänderna. - Håller du på med bokföringen?
- Det går trögt på veckodagarna. - Medborgarpapper.
Du behöver inte tänka på Crashdown mer. Du är på väg mot nåt större.
Du är nog den ende mexikanske pappan som vill att dottern ska flytta.
Jag är den ende mexikanske pappan -
- vars dotter är det briljanta geniet Elizabeth Ortecho!
Jag är glad att du tog jobbet i Palo Alto.
På tal om det har jag dina nycklar.
Om du flyttar igen kräver jag en viss närvaro på sociala medier.
En ansiktsmask-selfie då och då.
- Tack för att du kom och sa hej då. - Inte "hej då".
Jag vill prata om att Guerin ignorerar mig.
Den killen har varit på intima dejter med toasitsen på herrtoan.
Okej, jag har bytt olja åt dig.
En sak till: San Cristóbal.
Han beskyddar dig på resan.
Okej.
Då är det bara ett Roswell-kalas kvar innan jag drar iväg.
Jag borde väl inte ha förvånats över att min älskade Noah -
- dödades av nåt så ovanligt som ett blixtnedslag.
Han var ju trots allt...
...en extraordinär man.
Från stunden vi träffades verkade han...
...känna mig...
...inifrån och ut.
Förlåt.
Det jag egentligen vill göra nu...
...är att berätta om en person...
...som jag älskar väldigt mycket.
Han var en man med en oöverträffad förmåga för kärlek.
Han höll en i sitt hjärta...
...oavsett avstånd eller avvisande.
Han begick misstag.
Men han var ädel.
Han vigde sitt liv åt att rätta till både sina egna misstag och andras.
Mina misstag.
Han var min andra hälft.
Min bättre hälft.
Jag lär aldrig släppa taget.
Nej! Vakna!
Isobel. Isobel! Det ordnar sig.
Kapseln. Kapseln! Hjälp mig att lyfta in honom.
- Hjälp mig. Hjälp mig. - Han är inte sjuk. Han vaknar inte.
Jag behöver tid! Vi kan hitta på en historia.
Vi skickar sms från hans mobil och säger att han är bortrest. Hjälp mig!
Tack så hemskt mycket.
Okej... Tess säger att hennes makaroner med ost och grön chili -
- är i hennes finaste kristallskål, så hon vill ha tillbaka den snarast.
Ingen fara. Jag hjälper dig att röja undan.
Nej tack, mamma. Jag behöver nåt att göra.
Det är synd att Max inte är här.
Jag vet inte vad det är med honom. Hans sms är så vaga och buttra.
Älskling... Noah kommer alltid att finnas med dig. Han älskade dig.
- Mrs Evans! Vilken fenomenal cape. - Michael.
- Du såg ut att behöva räddas. - Vi måste alla spela våra roller.
- Hur länge ska vi låtsas, Isobel? - Jag behöver bara lite tid.
Ja. Du säger det.
Det finns aceton i badrummet, va?
Jag måste väcka honom snart.
- Min pappa? - Han kan inte ligga i koma för evigt.
- Varför inte? - Sjukhusresurser.
De kommer att börja ställa frågor.
Och dessutom... är jag ingen mördare.
Nej, det är du inte. Men det är han.
Jag trodde att du skulle ringa.
Den kyssen var väl i alla fall värd ett mess tillbaka?
Har du inte märkt att jag inte är förhållandetypen?
Just det.
Ja ja... Du behöver inte undvika mig.
Pony är ditt vattenhål. Stammisar ska inte dricka ensamma när de sörjer.
Isobel.
Sheriff Valenti. Tack för att ni kom.
Du tillhör Roswell-polisens familj.
På tal om det... Är Max här?
Han är inte i stan. Han ansökte väl om semester?
När du var... på behandling kom Noah förbi stationen.
Han antydde att han och Evans inte drog jämnt.
Nu har jag inte sett honom sen Noah dog.
Michelle. Borde inte du ägna dig åt annat?
Som vandalen som härjar i stan?
- Graffiti föregår ofta gängvåld. - Jaså?
Då ska klotterbanditen bli min högsta prioritet.
Utmärkt!
- Hej. Jag beklagar sorgen. - Ja.
Jag beklagar?
Varför är du ens här?
Det är ditt fel att min bror inte är här i dag.
- Jag önskar att han vore här. - Men det är han inte, eller hur?
För han älskar dig mer. Som alltid.
Det enda som hindrar att han är hos mig i den här ofattbara stunden -
- är hans kärlek till dig.
Det var inte min mening att såra honom.
- Jag kan inte stanna här för alltid. - Du dumpade honom. Sen stack han.
Vad kan en småstadsman ha att erbjuda den enastående Liz Ortecho?
Försvinn härifrån.
- Hallå! Vänta. - Vad?
Hur går det hemma hos Max?
Jag har berättat allt för Rosa. Utom att alla tror att hon är en mördare.
Det spelar ingen roll. Vi ska ändå åka.
Michael...
Isobel lever i förnekelse och det blir bara värre.
Det är som om hon tror att om hon väntar länge nog...
...kommer han att vakna och må bra igen.
Du måste tala om för henne vad vi vet.
- Rosa... - Izzie.
Isobel kan inte prata just nu.
De är inte ute efter dig. De är ute efter alla du älskar.
Rosa. Snälla Rosa!
Jag kunde inte väcka dig. Jag ruskade om dig och ropade.
- Det var som om du var... - Du.
Att ligga död i tio år -
- inuti ett ägg fyllt av rymdsörja kanske har en del biverkningar.
- Nån kunde ha sett dig. - Jag behövde luft. Sluta oroa dig.
Sluta oroa mig? För dig? Har vi träffats?
Förlåt. Vi kör mot Palo Alto i morgon.
Det är drygt att gömma sig här, men jag klarar det ett tag till.
Du kan stanna till Max begravning.
Max skulle inte vilja att jag dröjde kvar för att begrava honom.
Hallå...
Är det mitt halsband?
Du får ju inte ta mina grejer. Ta av det.
Du använde det inte direkt.
Nästa gång jag dör vill jag bli begravd med alla mina prylar.
- Var är min Hole-tröja? Ta av det. - Rör mig inte.
Om du har tappat bort den, så svär jag...
Liz!
Vad gör du?
Jag trodde aldrig att vi skulle bråka om såna här skitsaker igen.
Vad är det?
Det oroar mig att du var så svårväckt. Följ med mig.
Hej. Det här är Isobel Evans Bracken.
Vet ni om min makes...
Om kroppen har blivit kremerad än?
Kvar i frysen?
För att jag vill ha hans jäkla aska! För att vörda den!
Lämna mig i fred!
Kyle. Jag har letat efter dig.
Hej. Jag hade tänkt ringa.
- Har ni gjort slut? Mår du bra? - Jag behöver en tjänst. Eller några.
- MR, DT, röntgen, blodprover. - Låt mig gissa: en utomjordingsgrej?
Det är inte till mig.
Herre...
Ledsen. Ni får visst betala för shotsen i alla fall.
Maria DeLuca.
Va? Jag betalar er för att ta hand om henne och så låter ni henne rymma...?
Hon är här. Jag kör tillbaka henne.
Du kan inte hålla på så här, mamma.
Nu lyfter vi och spränger stället från rymden.
Det är från "Alien", mamma. Filmen.
"Aliens", faktiskt. I plural. 1986.
Jag skämtade, älskling. Jag är ganska klar i huvudet just nu.
Men ändå... barfota.
Vad är det som pågår? Förra veckan grät du för Rosa Ortecho.
Hon dog för tio år sen.
Inte alltid. Ibland hände det i går. Ibland är det hundra år sen.
Kom. Vi fixar ett par skor åt dig.
Vad onödigt. Jag har varit mördad. Lite mardrömmar är ingenting.
Vi gör det för att lugna Liz. Det förtjänar hon.
Tio år senare trånar min halvbror fortfarande efter min syster. Schyst.
- Du, vilken drog brukade du ta? - Hur så? Vill du festa?
Jag började med oxikodon.
Ditt frontostriatala system fungerar. Du producerar noradrenalin normalt.
Det ser man aldrig hos opioidmissbrukare.
Evans kan visst bota allt.
Varför ska man ha läkarlicens när han finns?
Han finns inte. Att bota mig dödade honom.
- Plugga vidare, ungar. - Vad sa du?
- Är Max död? - Ja.
Gör din läkargrej. Vad säger du?
Vilka fysiska skador du än hade är de läkta nu.
Inklusive skador orsakade av droger.
- Det här är bra. - Jag kommer att sabba det.
- Som ung var jag ett ärkesvin. - Det känns som i går.
Min pappa dog i tron att han hade uppfostrat den killen.
En mobbare. Och när min syster dog var det den killen hon hade känt.
Men du är tillbaka. Jag tänker inte kasta bort den här chansen.
Det borde inte du heller.
JAG TITTADE FÖRBI
Alex.
Hej.
Jag såg att din hand har läkt, så du kanske vill använda den.
Max helade mig. Jag ville det inte.
Du sa att du skulle lämna flygvapnet för att satsa på musiken.
- Jag kan inte ta din gitarr. - Jag har ändrat mig.
Det finns för mycket jobb att göra, och jag måste göra det.
Jag kom tillbaka dagen efter när jag tänkte klart igen.
Jag har nåt att visa dig.
Innan Caulfield sprängdes tog Kyle så många hårddiskar han kunde.
De är krypterade, så det finns inte så mycket, men...
Din mammas cell hade nummer N39.
Det här är bara från inskrivningen. Det måste finnas mer.
Nej. Hon kom hit som flykting.
Hon togs ifrån mig. Och i 70 år -
- experimenterade Manes män på henne. Jag vill inte veta mer.
Det är för sent. Släpp det.
Hördu.
Om jag hade stuckit härifrån...
Om jag hade lämnat Roswell och bett dig att följa med mig...
...hade du gjort det?
I alla de här åren har jag aldrig sagt nej till dig.
Du stöter bort mig och tar tillbaka mig och jag följer lydigt med.
Nu räcker det. Jag ska sluta hoppas att du inte tänker lämna mig igen.
Jag ska inte ha gitarren.
Vi är inte bra för varandra, Alex. Jag vill vara bra för nån. Så nej.
Jag säger nej.
Titta, mamma. Inga händer.
Hon är frisk. Det är som om inget har hänt.
Utom handavtrycket Evans lämnade.
Jag förstår mig inte på det. Max läkte Michaels hand innan han dog.
Jag borde också ha ett avtryck, men ingen av oss har nåt. Bara Rosa.
Kan det bara finnas ett i taget?
- Ditt försvann ju på några dagar. - Jag vet inte.
Tack för allt det här, Kyle.
Jag ska köra fram bilen.
Liz.
Jag beklagar att Max är borta.
Jag hade velat tacka honom.
- Vad fan gör du? - Driver ut demoner.
Noah sa att vi inte lever upp till vår potential. Vi kan bli starkare.
Jag tänker skydda mig.
- Sluta. Sluta! - Rör mig inte!
Jag har tränat i två veckor.
- Om jag fortsätter, så kanske... - Kanske vadå?
Vill du väcka honom?
Följ med mig.
Du sa att mamma stack efter min begravning och aldrig kom tillbaka.
Du sa alltid att hon skulle sticka en dag. Du försökte förbereda mig.
Jag funderar på om nåt hände henne. Migrationspolisen kanske tog henne...
Inget hände.
Hon bor i Nebraska med nån vit snubbe som heter Dirk.
Inget du gjorde fick henne att lämna oss.
Ingen av oss kunde stoppa henne.
- Du förstör högtalarna! - Kom igen, Lizzie!
Det är en gammal ultraljudsmaskin.
Jag lagade den och sen gick Liz och jag hit.
När du blev sjuk tog vi bilder medan vi tog fram motgiftet.
Det där är en bild av Max hjärta när det var friskt.
Så här ser det ut nu. Det är bara ett tomrum.
Du är ingen expert på utomjordingsanatomi.
Max hjärta försvagades av Noahs attacker innan han tämjde blixten.
Och efter allt det lekte han Gud.
Jag bönföll honom att sluta, men han vägrade.
Han dog av en massiv infarkt, Isobel. Hjärtat är söndertrasat.
Han var tvungen att spela hjälte, så hans hjärta slår aldrig mer.
Äntligen hemma.
Okej.
- Pax för duschen. - Fast jag är äldst.
Inte nu längre.
Jag kör i morgon.
Inte med ditt utgångna körkort.
Vi fixar ett nytt i Kalifornien. Dödsregister passerar inte gränsen.
Toppen. Jag blir den hetaste 31-åringen på västkusten.
Liz?
Liz! Hjälp mig, Liz!
Liz! Hjälp!
Liz!
Främmande varelser som liknar varandra.
Nedstigningen! De kommer och hämtar oss, Maximo!
Drömde du en mardröm igen?
Det är en kille som jagar mig.
- Jag mår bra. Sov vidare. - Behandla mig inte som lillasystern.
Vem var det?
Han var lång med snyggt hår. Indisk, kanske?
Noah Bracken. Jag har aldrig sett hans ansikte.
Hur kan jag drömma om honom?
- Vill du testa? - Ja.
Ja? Det är enkelt. Böj dig fram.
- Vad fan håller du på med? - Är du förbannad på mig?
Såg din tjej ut som om hon inte ville?
Säger han nåt i drömmarna?
Nåt om varelser. Klassisk mardrömsskit.
Försök minnas.
Vad är en nedstigning?
Nedstigningen.
Herregud.
Det är Max.
Handavtrycket har inte bleknat på flera veckor. Det är en koppling.
Ni kan dela känslor och minnen. Du ser delar av Max minnen.
- Därför ser du Noah. - Det låter helt knäppt.
Om hans hjärna fortfarande skickar elektriska impulser...
Om det finns medvetande finns det syresatta celler!
Du sa att det var omöjligt. Hans hjärta var ju bortom räddning.
Det här förändrar allt.
Om kopplingen till dig har hållit hans hjärna vid liv finns det hopp.
Liz vill transplantera.
Våra hjärtan ser olika ut, så alternativen är begränsade.
Vill hon ta Noahs hjärta?
- Han är ju Djävulen. - Och djupfryst.
Vi skulle väl göra oss av med honom?
Enligt Projekt Shepherd får en utomjordings kropp inte kremeras.
De avger giftiga ångor.
Jag bad vår kille på bårhuset att hålla honom fryst så länge.
- Det här var inte planen. - Det är inte planen.
Det är inte bara att stoppa in ett nytt hjärta.
- Det där är inte Noah. - Nån annan har tagit honom.
- Det här är inte sanitärt. - Vem frågade om Noah Bracken?
- Vem mer har köpt dig? - Bara ni och era killar.
- Vi har inga killar! - Ni missade honom precis.
Såg han ut att vara släkt med den här killen?
Jag trodde att det var du. Han la kroppen i en skåpbil.
Vänd om, Flint. Jag ber dig som din bror.
Och jag säger nej.
Jag åker till Area 51 där du inte kommer åt mig.
Hör här. Du har chansen att göra nåt gott.
Gott? Du och din kompis har gjort nåt med pappa.
Vi följer en hierarki i vår familj.
Det finns en säker brännugn på Area 51.
Vi kan inte direkt storma stället. Jag är ledsen, Liz.
Det hade ändå inte funkat. Kan du sätta på lite musik?
Varför får jag leva och inte Max Evans?
Nej, Rosa. Jag har kämpat för att du inte ska känna så.
Tänk inte så. Jag vill inte att du ska det.
Militär registreringsskylt.
Om man ska till Nevada tar man väl I-40?
Det är i princip den enda vägen från stan.
Flint gick i min årskurs.
- Han var alltid ett sånt svin. - Nej, Rosa!
- Han slog först! - Jag struntar i slagsmålet, Guerin.
Försökte du såra mig?
Du ville förstöra för oss innan vi började hoppas att det skulle funka.
Varsågod, DeLuca.
Hopp förstör människor.
Hoppet om att ens familj ska rädda en ur systemet.
Hoppet om att nån kan bli räddad över huvud taget.
Hånglade du med vem som helst för att skydda mig från mina förhoppningar?
Skitsnack.
Du kan hämta dem i morgon. Du får gå hem.
Du måste hjälpa mig att flytta en kropp.
Den var inte ny.
Jag undrar om mitt liv nånsin kommer att bli normalt igen.
Klockan är 02.41.
Jag heter Elizabeth Ortecho och detta är dissektionen av exemplar NB.
- Har du ringt Isobel? - Hon ska slippa falska förhoppningar.
Det kan vara nåt slags organiskt fosfor.
En okänd kemisk förening. Ett avlägset derivat till fenylaceton.
Jag fick aldrig rätsida på den 21:a föreningen.
Det är nyckeln till deras nanoteknik. Deras biologi. Vår biologi.
Om det inte är syntetiskt, utan organiskt...
- ...kan tekniken ha neural aktivitet. - Bygger organen delvis på teknik?
Ur mänsklig synvinkel, ja.
Bra. För i den mänskliga världen kan trasig teknik lagas.
Lägg av!
Är det hans hjärta?
Det som finns kvar av det.
Fungerade hjärtat?
Om Flint inte hade vridit hjulet exakt då skulle han ha rammat oss.
Då skulle jag ha förlorat dig igen.
- Det hade aldrig hänt. - Du är 19 år och knarkar.
Du vet inte allt!
Du har rätt.
Så jag fattar inte varför Gud gjorde ett så uselt byte.
Varför fick jag leva och Max dö? Han är ju en hjälte och jag är det du sa.
Du har spelat bra. Du har skrattat och sjungit. Men du sa det.
Du sa att du har kämpat så hårt.
Du har kämpat för att inte visa hur olycklig du är, Liz.
- Nej. Jag är glad att du är här. - Men du är inte lycklig.
Gud gjorde inget byte, Rosa.
Det var Max. Han är bara en man som ville göra nåt extraordinärt.
Och det gjorde han. Han väckte dig till liv.
Och nu ska jag väcka honom.
- Fungerade Noahs hjärta? - Nej.
Jag riktade in mig på regenerativ medicin efter att du dött.
Jag var trasig och ville laga det som inte gick att laga.
Det är en etisk mardröm.
Demonstranter har spottat på mig och staten har försökt stoppa mig.
Jag har jobbat med pyttesmå råtthjärtan hela mitt liv -
- i väntan på att makthavare ska inse att jag kan göra det på människor.
Men om och om igen har styrelsegubbar sagt åt mig att sitta still i båten.
Och lugna ner mig.
Och vänta. Men jag kan göra det här.
Noahs hjärta är skrumpet och svagt.
Precis som han var.
Men jag ska laga det.
Max gav mig tillbaka det enda jag nånsin har förlorat som betydde nåt.
Nu är det min tur.
Varför kan jag inte känna dig, Max?
Din ande, menar jag.
Varför kan jag inte känna dig när jag känner Noah hela tiden?
Det är som om han krälar under huden på mig.
Hur länge sen var det min mamma rymde?
Exakt 21 minuter sen.
Hon syns på övervakningskamerorna. Hon gick bara ut.
Då är hon här när som helst. Jag kör tillbaka henne i morgon.
Mamma!
Trots alla böcker har ni inte listat ut hur religion fungerar.
Vad vill du? Du har redan tagit allt. Varför mig?
Ophiuchus!
Jag har försökt nå dig. Förlåt att du får genomlida det här.
Det här är inte verkligt. Det är inte du.
Du är den enda jag kan nå, Rosa. Du måste hjälpa mig.
Liz får inte återuppväcka mig. Förstår du det?
Vad som än krävs måste du stoppa henne.
Text: Hanna Måhl Åsberg www.sdimedia.com