Din episoadele anterioare...
Inima lui nu mai poate fi resuscitată.
A murit din cauza unui infarct. Organul s-a făcut ferfeniță.
Liz crede că poate face un transplant.
Vrea să folosească inima lui Noah?
În capsulă rămâi în stază prin regenerarea celulelor
simultan cu degradarea lor.
Acest curent va grăbi regenerarea,
iar starea lui Max se va îmbunătăți.
E aici. Nu simți?
Eu cred că-mi datorezi ambele sucuri de struguri.
Uite-l!
- Lăsați-mă în pace! Plecați! - Nu ne mai recunoști?
Îmi aduc aminte de voi, dar nu vă cunosc.
Te-am căutat. Nu știm cum te cheamă.
Michael Guerin. După ce nu m-a adoptat nimeni un an,
am rămas cu numele camionagiului care ne-a găsit.
Nu vreau nimic altceva decât să fiu lăsat în pace.
De-asta stau aici, vreau să fiu singur.
Bine, te lăsăm în pace. Dacă asta vrei...
Dar, dacă te răzgândești, e un local, Crashdown,
iar eu voi fi acolo în fiecare zi, în caz că vrei un hamburger sau ceva.
Nu ți-am cerut mâncare! Nu ți-am cerut nimic.
Ce naiba e asta?
Când o termin de reparat, o să fie o mașină vintage.
Calmează-te, Sanders. O repar pentru un prieten care vrea să vină acasă.
Tu trebuia să repari tractorul lui Riley.
Riley și-a luat tractorul azi-dimineață. Banii sunt pe tejghea.
- Faci o favoare cuiva? - Plătesc o datorie mai veche.
Să nu plătești mai mult decât primești, puștiule.
Dacă îi tot rămâi dator cuiva, nu mai scapi de el niciodată.
În sfârșit, a adormit tati?
Ținând strâns rozariul în mână, dar... da.
Nu pot să cred că locuim sub același acoperiș.
Suntem din nou o familie.
Da, să știi că m-am mai gândit. Ar trebui să te muți la Max.
Poți să pregătești totul frumos pentru când se va întoarce.
Scuze, dar cine ești tu și ce s-a întâmplat
cu "cum ai putut să-l ierți pe reprezentantul privilegiaților albi"?
- Vrei să ai camera ta. - Vreau și am nevoie de ea, Liz.
Max devine tot mai puternic,
dar vor trece luni bune până când vom putea face operația.
Mai bine stau aici. Dacă o să visezi iar?
N-am mai visat de săptămâni bune.
Probabil că Max o bântuie acum pe Isobel, fiind amândoi puternici
și în stare să comunice telepatic, ca doi gemeni ciudați ce sunt.
- De când se întâmplă asta? - Nu știu, dar e un casetofon vechi.
Ce se întâmplă? Se strică tot ce e băgat în priză?
Am crezut că e un efect secundar al amprentei.
Dacă ai în corp o nouă proteină, fiindcă el a stat în capsulă,
se poate să ți se modificat ADN-ul. S-ar putea să ai abilități noi.
Uite, Liz, amprenta se schimbă. E mai mică.
- Se estompează. - Spune-mi că e de bine!
Nu cred.
Capsula trebuie să se încarce și să se comporte ca o baterie.
Asta e moartă.
A cedat și generatorul?
Cred că scurtcircuitul a fost provocat de capsulă,
deși capsula a rezistat aproape un secol, n-ar trebui să se strice.
- Mă rog, asta s-a stricat. - Stați așa!
Nu contează din ce cauză s-a stricat capsula.
Cât timp mai are Max?
Fiind conectat cu Rosa prin amprentă, Max nu a ajuns în comă.
Datorită stazei, amprenta nu se estompa.
- S-ar putea să moară diseară. - Da, dar mai avem trei capsule.
- Să-l punem în alta! - Nu.
O s-o facă din nou. Nu ți-am povestit totul.
Nu am vrut să te sperii, să fiu cea care îți răpește speranța.
Rosa, vorbește! Acum!
Max mi-a apărut în coșmaruri cu luni înainte să-ți spun
și mereu mă implora să te opresc.
Spunea că durerile sunt foarte mari.
E capsula lui Noah. Noah ne-a spus că e stricată.
Nu l-am ținut în stază. A simțit trecerea timpului!
Nu s-a gândit nimeni la asta.
Am făcut tot posibilul ca să-l menținem pe Max în viață.
Iar el s-a deconectat singur.
M-ai tot evitat.
Am aflat că tu și prietenii tăi m-ați mințit cu privire
la extratereștri, criminali și învieri.
Așa că nu prea am avut chef de socializare.
Acestea fiind zise, m-am îndrăgostit de fostul tău iubit.
Și, chiar dacă nu vorbesc cu ei, noi doi suntem totuși chit.
Așa e.
- Ce e? - Mi-am uitat parola.
Și îmi ceri să-mi folosesc aptitudinile dobândite la NSA
ca să intru în laptopul tău?
- Cum or supraviețui heterosexualii? - Nu supraviețuiesc.
- Cum ai ajuns așa de repede? - Ai sunat, am prins viteza luminii...
- Ce noutăți ai? - Am analizat inima lui Noah.
E prea slăbită pentru transplant.
Trebuie să mai așteptăm măcar opt săptămâni până la operație.
Da. Știam lucrul ăsta.
Crezi că e adevărat că suferă? Rosa își tot schimbă povestea.
Am scris o lucrare la bioetică despre pacienții în stări vegetative
care simt durerea. Uneori, nu simt nimic altceva.
Nu se poate! Experimentul nostru a avut succes. Nu am terminat!
Nu ai eșuat. Inima aceea era distrusă, iar acum se vindecă.
Peste câteva luni, va fi din nou funcțională. Este extraordinar!
Ești cea mai inteligentă persoană pe care o cunosc,
dar geniul tău se estompează în calea empatiei,
și tocmai cu asta ne confruntăm acum: nu putem să ne depășim umanitatea.
Bun. Și ce să fac? Să stau și să aștept să moară?
Cred că acest timp trebuie folosit pentru a-ți lua rămas-bun,
ca să poți trece un pic mai ușor prin asta.
Tu o să trebuiască să iei decizia. Nu e drept, dar Max e mai apropiat de tine.
Mamă!
- Ca să vezi! - Ce?
Toată viața ai păstrat distanța
și mereu ai spus că ești un străin.
Eu nu am înțeles niciodată asta. Pentru mine și Max, tu faci parte din familie.
În cea mai neagră zi din viața noastră, tu spui că el e mai apropiat de mine.
De parcă nu ar fi fost dintotdeauna apropiat și de tine.
- Am înțeles acum. - M-ai prins.
Problemele mele din cauza abandonului au fost o șmecherie,
pentru cazul în care fratele tău pe jumătate înviat
își scoate capsula din priză.
Ce ne facem, Isobel?
Eram însărcinată când a murit Noah. Am...
Am avut de făcut o alegere foarte grea
și am reușit fiindcă mi-am imaginat că Max e aici
și că discutăm lucruri serioase, nu doar platitudini.
Eu ți-aș fi fost alături.
Știu.
Dar hotărârea asta trebuia s-o iau singură.
A fost îngrozitor,
dar știu că am luat hotărârea potrivită.
Așa că eu cred că acum tu nu iei hotărârea potrivită.
Ce se întâmplă cu Max nu e alegerea mea. Nu e nici a ta.
Nu contează cât de mult îl iubim noi.
Dacă Rosa are dreptate înseamnă că Max a decis deja.
Vrea să pună capăt suferinței.
- Max o să moară azi. - Da.
Așa cred.
ROSWELL, NEW MEXICO
Se mai vede amprenta?
E mai mică, dar se vede.
Liz, îmi pare foarte rău că nu ți-am spus ce vrea să facă Max.
Te visam tot timpul după ce ai murit.
La început, era dureros când mă trezeam și-mi aminteam că nu mai ești.
Dar apoi am început să te visez.
Era ca și cum mă vizitai.
Pe Max nu l-am visat niciodată.
Cu tine poate comunica, la fel, și cu Isobel,
dar eu nici măcar nu-l visez.
Nu cred că ai vrea să-l vezi în halul în care apare în coșmarurile mele.
E chiar așa de rău?
- A adus vreodată vorba despre mine? - Te-a iubit nespus.
Nu înțelegi? Eu trăiesc acum fiindcă el te-a iubit.
Nu știu cum o să mă împac cu moartea lui.
Nu i-am spus niciodată că-l iubesc.
- Cum de nu ești supărat pe mine? - Din cauza lui Michael?
Ce s-a întâmplat între noi nu e din vina ta.
Plus că tu nu știai povestea noastră când v-ați cuplat.
Asta e vina mea. Trebuia să-ți fi spus.
Eu trebuia să mă opresc atunci când am aflat.
Da, bine, așa ar fi trebuit. Dar nu ai fi putut.
Cum să mă supăr pe tine că te-ai îndrăgostit de Michael Guerin?
- E cel mai ușor lucru din lume. - Da și nu.
Nu o lua personal!
Secretele le păstrează de dragul lui Max și al lui Isobel,
nu pentru că te iubește pe tine.
Mi-ai spus odată că nu ai mai fi plecat din Roswell
dacă băiatul de la muzeu ar fi continuat să te sărute. Dar ai plecat.
Ce s-a întâmplat?
În vara aceea, Guerin s-a schimbat.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
Nu ți se vindecă mâna, ar fi mai bine să mergi la doctor.
Sunt bine. Am uitat de ea preț de o clipă.
Preț de o clipă, am uitat de tot, mai puțin de tine.
- Eu nu pot fi leacul tău. - Poftim?
Te-ai schimbat de când ne-a prins tata împreună.
Ai început să te bați,
săptămâna trecută ai spart o farmacie și nu te mai duci la facultate.
- Am nevoie de bani. - Ai bursă.
Îmi place să fac asta cu tine,
dar nu vreau ca relația noastră să fie un refugiu.
Tu și Max nu ați ieșit deloc împreună vara asta.
- Îl iubești pe Max? - Glumești?
Mie poți să-mi spui. Păreți apropiați. Chiar foarte apropiați.
Nu tocmai. E mai mult decât atât și... mai puțin decât atât.
Am fost prieteni în copilărie, dar acum
Max îmi aduce aminte de lucruri pe care eu vreau să le uit.
Numai pe Isobel o mai avem în comun.
Și, înainte să mă întrebi, da,
sunt îndrăgostit de Isobel.
Eu vreau să fiu cu tine, dar nu și dacă tu îți irosești viața.
L-am implorat să se adune.
Apoi, a fost prins furând capace de roți sau așa ceva.
Te îndepărta. Așa face el.
Îi rănește pe ceilalți, ca să vadă dacă-l părăsesc.
S-a giugiulit cu Lindsay de față cu mine.
Da. Eu nu aveam nevoie de mult.
Se tot lua la bătaie prin baruri, iar pentru mine asta a pus capac.
Tu ai crescut într-un mediu violent.
Era firesc să nu-ți dorești să ai parte de același lucru ca adult.
Da. Apoi, ironia faptului că m-am înrolat ca să scap de violență.
Când am plecat, el era închis. Nu am apucat să-mi iau rămas-bun.
Anul trecut, un glonț mi-a străpuns inima, iar tu m-ai readus la viață.
Când inima ta avea nevoie de ajutor, eu am crezut că o pot repara.
Dar nu pot. Nu. Nu.
Doamne... Clubul de biologie.
Max nu suporta materia asta, dar s-a dus patru ani la clubul ăla
doar ca s-o vadă pe soră-ta cum roade capătul creionului.
Îmi mai iau câteva lucruri și plec.
Nu, stai, la tine am venit.
- Trebuie să vorbesc cu Max. - Poftim?
Vreau să mă asigur că e chiar el în visele tale
și că nu ai coșmaruri din cauza drogurilor. Nu te supăra că zic asta.
E cam aiurea să zici să nu mă supăr după ce ai zis ceva jignitor.
Nu e momentul să te conving că sunt drăguță.
Amprenta pe care o ai pe piept te ajută să intri în mintea lui Max.
Vreau să mă folosesc de ea ca să comunic cu el.
Deci, dacă intru în mintea ta și iau legătura cu Max,
putem s-o facem în trei. "Conferința"... adică.
Eu îl văd doar când dorm.
Așa cum am spus, timpul trece.
O să-mi cer iertare mai târziu.
- M-ai lovit cu un dicționar?! - Ușurel, fato.
- Pot să te strâng de gât, să știi. - Potolește-te!
Isobel...
Toate coșmarurile tale arată așa?
Erau înfricoșătoare și întunecate, dar nici chiar așa.
Nu erau tulburate.
Max...
Cred că de acolo vine muzica.
Haide!
Hai odată!
- N-ar trebui să mai venim aici. - Am venit să-l văd pe dl Ortecho.
În caz că pățește ceva?
Trebuie să-i spunem lui Isobel că tu ai fost, nu eu. Așa e corect.
N-o să te creadă. Dacă îți asumi o triplă omucidere,
persoana care te cunoaște cel mai bine o să intre la bănuieli.
Eu sunt cel temperamental, tu ești eroul. Așa a fost dintotdeauna.
Cineva trebuie să strângă și după tine.
Ai furat capacele de la roțile mașinii primite cadou de Kyle Valenti.
Părinții lui sunt polițiști. Chiar vrei să ajungi la închisoare?
De unde ai făcut rost de bani de cauțiune? Din meditații?
Ți-i dau înapoi vineri. Vara o să lucrez la Foster Ranch.
- Da, știu. - De unde știi?
A zis Ted că face angajări.
Eu nu am vrut, dar știam că ție îți place acolo.
Nu ți-am cerut asta, Max.
Nu am nevoie de tine.
Michael! Salut! Ești bine?
Nu. Nu am timp acum să-ți ascult oful. Nu vreau să stau și să...
Simți ceva? Da, știu. Nici eu.
Diseară vom face transplantul.
Inima lui Noah îl va ține în viață pe Max doar câteva minute.
Și pentru atât îl operezi?
Ar putea ori să se stingă într-o peșteră, captiv,
ori să-și petreacă ultimele clipe auzind cât de iubit este.
Tu și Valenti aveți nevoie de mine la operație?
Nu, dar ar fi bine să fii acolo când se trezește.
Cred că Max a auzit destule de la mine în viața asta.
Când m-am întors în oraș, l-am întrebat pe Max
de ce tu, cu mintea ta genială, n-ai schimbat încă lumea.
Mi-a zis că nu-ți pasă suficient de lume cât să vrei s-o schimbi.
Dar credea că tu ești în stare.
Sper să reușești să-i repari mașina.
MILKSHAKE "OMULEȚUL VERDE"
E cineva aici?
Aici e Crashdown sau ce-a mai rămas din local în mintea lui.
Max!
Ești bine? Am simțit că ceva nu e în regulă cu tine, ceva era...
Rece. Știu.
De ce ești aici? Acum se va termina totul. Simt asta.
Dar nu știu ce se va întâmpla cu tine dacă vei fi în mintea mea când voi muri.
Deci e adevărat. Chiar îți dorești asta?
Simțeam că legătura mea cu lumea exterioară devenea tot mai puternică.
Nu am mai suportat, așa că am produs un scurtcircuit.
Trebuie să mă lași să plec, Iz.
- Ai reușit? - Oare am comis o infracțiune?
E computerul mamei mele.
Asistenta a zis că, două săptămâni,
când nu încerca să evadeze, vorbea cu cineva pe net.
- Le dau și internet acolo? - E pacientă, nu deținută.
Se uită la filme pe Netflix sau ceva. Eu vreau să văd istoricul căutărilor.
Cineva i-a șters istoricul? Scuze...
Nu-i nimic. Mama a folosit computerul ăsta ultima oară. Cred că ea l-a șters.
Nu voia să afle nimeni ce căuta ea pe internet.
Când cineva își șterge istoricul căutărilor e clar că ascunde ceva.
Și eu credeam că nu-mi spune parola fiindcă a uitat-o.
Dacă ea n-a vrut ca eu să aflu nu știu ce...
E clar că trebuie să aflu.
Nu o anchetez pe mama. Vreau doar să aflu cine ar fi putut s-o răpească,
dar ea e totuși o victimă. Îi voi respecta intimitatea.
Are tot dreptul să aibă secrete.
"Proiectul Shepherd. Transplant de inimă de urgență."
E Valenti. Trebuie să plec.
Îmi place Kyle, dar s-a purtat așa de urât cu tine...
L-ai iertat?
Eu și Kyle nu suntem prieteni. Ce fac acum e doar responsabilitate.
Fac asta pentru Liz. Ce am învățat în ultimii zece ani
este că, uneori, tot ce contează e să fii prezent.
Nu poți fi supărat toată viața. Oamenii au dreptul să aibă secrete.
- Nu mai suport! - Bine.
Îmi pare atât de rău...
Vreau să-mi întipăresc în minte clipa asta.
Te rog să-i transmiți ceva lui Liz.
Poți să-i spui tu direct.
Ea și Kyle se pregătesc de operație. Vor folosi inima slăbită.
- Vrea doar să-ți vorbească. - Nu... Nu!
Nu vei suferi. Te readuc la viață pentru câteva clipe.
Nu, trebuie s-o oprești. Sub nicio formă să nu mă readucă la viață!
Max!
- Care-i faza, de fapt? - Sunt periculos.
Liz nu mă va readuce pe mine la viață, ci un corp distrus.
Nu vin la petrecerea ta de 21 de ani, Isobel.
Nu-mi plac taurii mecanici și nu fac karaoke pe Garth Brooks.
Păcat...
Eu îmi căutam prietenul într-un loc mizerabil.
Ajută-mă să mut un corp!
- Tequila? - Da, tequila.
Asta se întâmplă când nu ești prezent.
- La mulți ani! Măcar te-ai maturizat. - E vina mea?
Normal că e vina mea.
Nu doar lui Max i-ai tras clapa. Era și ziua mea.
Scuză-mă, dar am fost ocupat cu activitățile mele banale.
- Salut! - Salut! Ai revenit...
E trecut de miezul nopții
și am reușit să-l scot din rulotă ademenindu-l cu o infracțiune.
- Nu se pune. - Ideea e că trebuie să fim toți trei.
Bine? Trebuie să rămânem trei până la final.
- Îți arăt imediat. Mă refer la... - Culmea!
- Astea trei. - Ce înseamnă?
Înseamnă că nu ai ce căuta aici.
Ai înțeles? Dacă nu suntem toți trei, degeaba.
Găsim noi o soluție. Te ducem noi cumva înapoi.
Nu, mersi. Ne vedem data viitoare, când o să mă arestezi pentru furt.
Bine.
Noapte bună, dle agent!
Știi că pentru tine a făcut Academia de Poliție, nu?
Știe că o să intri în belele din care n-o să poți ieși
dacă nu ai pile.
Pot descuia uși cu mintea!
- Nu am nevoie de el. - Da, a înțeles și el asta.
Toarce ca o pisică!
Dacă-ți pui mintea la contribuție, chiar te pricepi!
Amândoi știm că sunt cel mai priceput din tot statul.
Indiferent unde îmi stă mintea.
Ce avea?
Era prea multă tensiune între alternator și baterie.
A trebuit să resetez bobinele, ca să funcționeze.
Trebuie să plec. Am o urgență în familie.
Da, și eu mă întâlnesc la patinoar cu Zâna Măseluță...
Am înțeles.
Există o energie a suferinței și există o energie a morții.
Când omor pe cineva, eu absorb acea energie.
Când am înviat-o pe Rosa, am absorbit zece ani de nimicnicie.
Dacă mă readuci la viață, eu voi recăpăta o infecție.
Nu vreau să trăiesc ca un monstru.
Nu vreau să le fac rău celor la care țin.
Despre asta era vorba?
Noi suferim, Max. Nu putem trăi fără tine.
Ba puteți. Tu ești mai puternică de când am murit eu. Cu toții sunteți.
Tu, Michael, Liz. Voi trei veți supraviețui.
Iz, trebuie să-i oprești! Acum!
Bine.
- Te iubesc. - Și eu.
Îmi pare rău.
Isobel minte. Vrea să mai obțină timp, iar Liz nu va renunța la mine.
Dar tu... Simți și tu energia negativă, nu?
De asta nu-ți place să fii în mintea mea, fiindcă știi că e adevărat.
Aș fi vrut să nu fie adevărat, dar este.
O cunosc pe sora mea și o cunosc și pe sora ta. N-o să renunțe.
Tu trebuie să oprești operația!
Dacă nu, eu voi distruge tot ce iubesc.
Trebuie să-i oprești, ca să-i salvezi.
Acum, du-te! Te rog, Rosa! Du-te!
Hei! E cineva aici?
Fir-ar ei să fie de extratereștri!
- Te-a implorat să-l lași să moară? - Da.
Și nu ca să-l scapi de suferință,
ci fiindcă îi e teamă că ne va face nouă rău.
Dacă Max supraviețuiește, va fi foarte slab.
Când a salvat-o pe Rosa, a absorbit toată energia negativă.
Acum trebuie să scape de ea.
Și îi e teamă că va omorî pe cineva?
Da.
Trebuie ca acel cineva să fie mai puternic decât Max.
Dacă el crede că trebuie să ne protejeze,
e clar că nu știe de ce suntem noi în stare.
Adu-l înapoi la viață, Liz.
De restul mă ocup eu.
Bun. Totul e pregătit.
Personalul spitalului crede că tratăm un pacient celebru.
- Nu vă vor deranja. - Michael unde e?
L-am sunat. Nu a răspuns.
Baftă!
Te uiți la mine de parcă aș fi o nebună.
Da? Așa mă uit eu când, la serviciu fiind,
fac un transplant de inimă imposibil. De unul singur.
O să moară, Liz. Iar noi riscăm totul pentru asta.
Poate, deși sunt șanse mici, tu o să ai ocazia
să vorbești cu el un minut înainte să-i cedeze inima.
Doar de un minut am nevoie.
- Vrei să faci o pauză? Vrei apă? - Nu e nevoie să mă verifici.
Nu degeaba chirurgii nu-i operează pe cunoscuți.
Să depindă de tine viața cuiva la care ții...
E în regulă, Kyle. Și, indiferent ce se va întâmpla azi aici,
eu îți voi fi mereu recunoscătoare.
- Nu mă voi putea revanșa niciodată. - Nu e nevoie.
Suntem o familie.
Doamne!
- Nu credeam că mai vii! - Am venit.
Am înțeles. Trebuie să fim toți trei.
- Ce? - Cine e în sala de operații?
Se inserează sub dermă, pentru a controla pulsul
și pentru a-l menține constant.
Dacă merge, vom câștiga timp. Ani sau mai mult.
- Credeam că ai renunțat. - Da, asta fac eu de obicei.
Dar nu și Max.
El nu s-ar deconecta niciodată ca să-și încheie suferința.
Numai dacă ar ști că ne protejează pe noi.
Și eu m-am cam săturat de apucăturile lui de martir.
Și ai fabricat un stimulator cardiac în doar șapte ore?
Devin și mai inspirat când sunt supărat.
Mulțumesc.
- Bate! - Acum trebuie să menținem pulsul.
Bun. Introducem stimulatorul.
- Îl pierdem! - Ce?
Pregătește defibrilatorul!
- Rosa, unde te duci? - Îmi pare rău, dar m-a implorat.
Poftim?
Încarcă! Liber! Acum!
Încă nu.
Nicio reacție. Fir-ar! Încarcă mai mult!
Încarcă! Liber! Acum!
Tot nimic. Să mai încercăm o dată!
Încarcă! Liber! Acum!
- Max! - Nu.
Nu ai ce căuta aici, Iz.
Nu, nu... Nu vreau să te las singur!
N-o să te las niciodată singur! Nu, nu...
Nu are suficientă putere.
Am folosit defibrilatorul la maximum.
Nu face față unei inimi care a cedat acum o lună.
Nu... Nu.
Liz...
- Trebuie să declar ora decesului. - Nu.
Mai încearcă o dată!
Încă o dată! Te rog să mai încerci o dată! Haide!
Încarcă! Liber! Acum!
Am venit doar să văd cum merge stimulatorul. Pot să revin.
Nu, nu, stai! Rămâi!
Ce ne facem dacă stimulatorul nu a funcționat?
Aș avea grijă să se simtă cât mai bine.
I-aș spune că-l iubesc.
Dacă i s-ar opri inima și nu aș mai putea face nimic,
mi-aș lua adio.
Dar acum nu mai trebuie să ne gândim la scenariul ăsta.
L-am salvat.
Îl menținem în comă până când va deveni suficient de puternic
ca să se trezească.
Orice ar fi, ne vom descurca.
Max trăiește, Michael.
Primul lucru pe care mi-l amintesc e că eram noi trei.
Ne-am trezit înfricoșați și rătăciți,
dar eram împreună.
Apoi, brusc, eu am rămas singur. Și am devenit expert în a fi singur.
Am renunțat complet la oameni.
Apoi, tu m-ai găsit iar.
Ai devenit un erou. Ai apărut la țanc.
Când ești un copil neiubit de nimeni, bunătatea devine monedă de schimb.
Prietenia nu înseamnă nimic, iar familia te minte și te părăsește.
Pentru mine, iubirea a fost mereu ceva temporar.
Așa că da, i-am îndepărtat pe toți.
Când cineva "mă amenință" că ține la mine,
îi pun la încercare iubirea până când aproape pleacă.
Relațiile sunt condiționale.
Până la urmă, toată lumea renunță la cel care nu vrea să fie salvat.
Tu ai fost singurul de care nu am putut fugi.
Tu nu m-ai crezut când mă dădeam drept ceva ce nu eram.
Așa că ce ai tu acum în piept
s-ar putea să-ți mai dea câte un "ghiont" din când în când.
O mică răzbunare din partea mea.
Așa știu eu să fiu erou, Max.
Dacă te trezești, o să fim chit, bine?
Dacă te trezești, vom putea fi o familie.
Unde e Isobel?
- Se pregătește. - Pentru ce?
TREI SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
Bine ai revenit! Ai fost în comă indusă vreme de 12 ani.
Taylor Swift e președinte acum, ceea ce... e mai bine, sincer.
- Te-am implorat să înțelegi! - Max, o să fie bine.
Nu.
Ți-am spus să mă lași!
Simt ce simți și tu.
E o simetrie. Energie pentru energie. Ne descurcăm.
Luptă, Max! Ăsta nu ești tu.
Nu vreau să te rănesc, dar trebuie să plec.
Trebuie să plec de lângă voi toți.
Nu te las să faci asta!
Am promis că, dacă te întorci
și dacă nu vei fi tu însuți și le vei face rău celorlalți,
te voi ucide.
M-am gândit că tu mereu te-ai jucat de-a Dumnezeu
și ai luat decizii de viață și moarte de unul singur. E rândul meu acum.
Acum suntem o pereche.
Ați urmărit serialul ROSWELL, NEW MEXICO
Seria II Sfârșitul episodului 5
Subtitrare: Retail