Din episoadele anterioare...
Poate că faptul că am zăcut zece ani într-o capsulă extraterestră
a avut efecte secundare.
Dar, de trei zile, îi tot dai antidotul lui Max.
Părțile întunecate din creierul tău s-au reactivat.
- Cine ți-a vândut pastilele? - Mama!
Ori era prea drogată ca să-și dea seama că lipsesc,
ori știa, dar nu-i păsa.
Plângeam fiindcă avusesem o zi proastă și voiam să fiu cu mama.
Ea crede că pot să-mi port singură de grijă,
dar încă am nevoie de grija ei.
Stabilește intenția!
Simți cum îți trece curentul prin corp,
iar mâinile tale îl îndrumă către un scop.
Vezi? E rândul tău acum.
Ce prostie! Să "stabilesc intenția"? Nu sunt vreo bogătașă care face yoga.
De o săptămână facem asta, și eu tot nu pot controla ce mi se întâmplă.
Faza cu inima lui Max a fost o întâmplare.
Avem suficient timp. Îmi place să stau cu tine.
Rosa, trebuie să te antrenezi ca să-ți poți controla abilitățile.
Când ai putere, ai și responsabilități.
Dar să nu-i spui ce s-a întâmplat în "Spiderman" cât a lipsit ea.
Știu că eu ar trebui doar să observ și să tac,
dar știu câte ceva despre cum e să ți se activeze electricitatea
fix când nu trebuie.
- Să încercăm altfel! - Vreau acasă.
Trebuie să poți controla asta.
"Talentul" ăsta al tău devine costisitor.
Să-ți explic altfel...
Jur că, dacă mai zici o dată despre pubertatea extraterestră...
Nu, nu, vreau doar să... Îți arăt.
Mai bine spune-i! Inima ta e slăbită
și nu știm cum va reacționa stimulatorul cardiac.
Ai dreptate. Bine.
Adună-ți energia din coloană...
Nu mă atinge! Tu m-ai înviat,
iar eu ți-am repornit inima. Gata, suntem chit.
Asta nu înseamnă că te plac sau că am încredere în tine.
Chiar tu mi-ai spus de atâtea ori în somn
cât de periculos ești. M-am reapucat de băut ca să nu te mai aud!
Așa că scuză-mă că nu mă entuziasmez că te culci cu soră-mea.
- Rosa! - Nu, are dreptate.
I-am invadat spațiul. Îmi cer scuze. O să mă opresc.
Azi-dimineață, a stricat un fohn înainte să-l bage în priză.
Mi-e că o să-și facă rău singură.
Sau altcuiva.
"Inelele lui Saturn" cu sos extra.
Ce-ar fi să faci un Peanut Butter Blast-Off și să-l duci sus?
Azi-dimineață, am auzit un șoricel plângând în dormitor.
Cred că am trecut de faza în care îi trece supărarea cu un milkshake.
Atunci, e momentul să fac un chec.
Sigur, tată.
Poftim!
Mersi.
Escamoles cu sos extra, te rog.
E vreo reducere pentru prieteni și familie?
Așa mă primești, fata mea? Vino s-o pupi pe mama!
ROSWELL NEW MEXICO
Seria II Episodul 7
Am închis.
Dacă ai venit să facem poze la bal, ai ajuns cam târziu.
Pe I-40 stai ca în parcare în momentul ăsta al zilei.
Ce dură ești! Să știi că n-am venit cu mâna goală.
Crăciun fericit, la mulți ani și felicitări pentru absolvire!
- Helena! - Arturito... Arăți bine.
- Cât timp a trecut? - Șapte ani.
De la înmormântarea lui Jim.
- De ce ai venit acum? - Tatăl tău m-a chemat.
Ți-am cerut să-i dai lui Liz jumătate din restaurant,
ca să mă ajute cu viza.
Puteai să-mi trimiți pe mail actele.
Nu vrei să le semnezi.
Nu vreau să-l încurc pe tatăl tău cu obținerea cetățeniei,
dar o parte din mine încă e atașată de locul ăsta.
Cât vrei, mamă? Câți bani vrei?
- Hai să discutăm la cină! - Nu pot, am treabă.
Non-stop am treabă.
Nu vii la cină, nu primești restaurantul.
Cina e la ora 19:00.
Poate că, de data asta, nu mai întârzii un deceniu.
Tot ce am de zis e că avea o manichiură foarte îngrijită.
Deci o să vii mai des la Planet 7?
- Poate. - Mă bucur mult pentru tine.
Trebuia să-mi dau seama mai demult.
Ce contează pentru un extraterestru denumirea genurilor umane?
Max, dacă nu-ți iese cu Liz,
să păstrezi un cal, ca să "călărești" un cowboy.
Sună bine.
Ce e, Max? Nu ți-a picat bine burritoul?
S-a întâmplat ceva cu stimulatorul?
Liz mă consultă mereu. Nu vă mai îngrijorați și voi.
Zi de ce ești bosumflat!
Mai știți că tot visam la un moment dat că sunt înlănțuit?
Încep să cred că nu era doar un coșmar,
ci, poate, o amintire dinainte să ieșim din capsule.
Că devine tot mai clar.
Am impresia că s-a întâmplat cu adevărat.
Poate că ar fi bine să-ți mai dăm din antidot.
Max, tocmai ai revenit la viață. Probabil că e doar un vis.
Și, dacă nu este, de ce să-ți amintești un trecut
în care, probabil, ai fost ținut prizonier?
Are dreptate Isobel. N-ai nevoie de un stres în plus.
Hai să fim mulțumiți de prezent!
Doamne!
E ca o combinație între emojiul cu inimioare în priviri și cel cu cowboy.
- Da! - Drăguț!
Mersi pentru bere!
Mă duc să-mi recapăt slujba, ca să fac eu cinste.
- Baftă! - Mersi!
Cine plătește?
Unde mi-e haina roșie? Ai purtat-o tu cât am fost moartă?
- Ești culmea. - Mama înnebunea când o vedea.
- Zicea că arăt ca o muierușcă. - Tu nu vii la cină!
Mama e o profitoare.
Dacă află că un copil de-al ei a înviat din morți,
se va folosi de tine ca să ajungă la Anderson Cooper,
după care s-ar folosi de el ca să-i promoveze următorul concert.
Nu te las singură cu "uraganul Helena".
Liz, mama e kriptonita ta.
Te transformă într-o maimuță-păianjen
disperată să primească atenția ei, după care ea pleacă,
iar tu stai și plângi o săptămână sub plapumă.
Din punctul tău de vedere, mama a plecat pur și simplu.
Dar ți-am ascultat sfatul și de mult nu mai am încredere în ea.
Mă descurc la cină. Bine?
Vreau doar să semneze contractul și să plece.
16 dolari.
- Nu primesc o reducere de cuplu? - Scuze, voucherul ăla a expirat.
Iar Isobel plătește dublu. O taxez și pe ea.
Poate îți scoți consumația. Azi și-a dat demisia barmanul.
Ca să-și împlinească visul la rodeo.
Nu cred că lui Sanders i-ar conveni
să-i furi singurul mecanic.
Îți fac cinste cu cina diseară?
Kyle!
Comandăm pad thai.
Prasong îmi datorează 20 de dolari de când l-am bătut la biliard.
- Te simți bine, DeLuca? - Kyle Valenti a fost răpit.
Eram decepționat. Liz încheiase relația noastră și o parte din mine a murit.
Simțeam că mă sufoc dacă nu trec granița. Nu puteam respira aici.
Încearcă să conduci șapte anchete cu personal redus
și cu primarul care îți suflă în ceafă.
Nu mi-am luat liber niciodată, dnă șerif.
Nu mi-am luat nici concediu medical.
De la 18 ani lucrez aici.
Pentru mine asta înseamnă ceva. Pentru dumneavoastră, nu?
- Șase luni de probă. La birou. - Sunt cel mai bun polițist de aici.
Trebuie să stau cu ochii pe tine. Îți propun să faci muncă de birou.
Mulțumesc, dnă șerif.
Mai știți ceva de Cameron?
Nu mi-a răspuns la mesaje.
Ai rănit mulți oameni când ai dispărut, Evans.
Eu o înțeleg.
Evans... Te-ai întors?
Poate. Da.
Joe, aș vrea să te rog ceva.
- Ai făcut tot ce-ai putut. - Nu intra aici!
Sala nu a fost sterilizată încă.
Calmează-te, că n-o să "iau" accidentul lui de motocicletă.
Voiam doar să te alin. Atâta mi-a trebuit.
Cum se face că ești mereu în spital?
Uneori, am impresia că ești o fantomă pe care numai eu o văd.
Nimeni nu stă pe-aici că așa are chef.
Am lucrat alături de tata.
El e mereu aici, așa că am stat și eu.
Nu știu ce episod din "Anatomia lui Gray" e ăsta, dar eu m-am săturat.
- Nu mai pot lucra așa. - Suferi de anxietate la muncă?
Sunt un medic competent.
Hai, doar nu vrei să-ți dezamăgești admiratoarele!
Întreabă-le dacă ele mă văd
sau dacă, într-adevăr, vorbești cu o fantomă.
Mi se pare cam mult.
Mama mi-a spart de două ori pușculița ca să-și ia droguri.
Mai bine să fiu precaută.
Mai ales că un anume agent n-a vrut să poarte uniforma.
Mama urăște polițiștii. Ar fi ieșit grozav.
Trebuie să te obișnuiești cu mine îmbrăcat în civil.
- Valenti mi-a dat un post la birou. - Ce veste bună!
Faci în continuare ce vrei, fără să supraîncarci sistemul.
Și de la birou ajuți oamenii.
- Tati, te-ai dat cu parfum? - Ãsta e mirosul meu natural.
Lumânări și tacâmuri asortate?
Urmează o negociere la sânge. Să nu uităm de ce suntem aici!
Trebuie să mâncăm. Ia uite ce slăbănog e Max!
Sper că nu vă deranjează că am ajuns mai devreme.
Îți mulțumesc, Arturo.
- Și el cine este oare? - Max Evans, doamnă.
Așa... Băiatul lui Ann și al lui Dave Evans.
- Ce chipeș ești! - E șerif adjunct.
N-o să mă iau de asta. Nu ai deschis cadoul de la mine.
- Tati, ne așezăm la masă? - Da.
- Așa șefă e și în pat? - Mamă!
Îmi place că e hotărâtă și-mi place să mi se dea ordine.
Și e haios. Ai grijă, Arturito.
Fata noastră o să se îndrăgostească lulea!
S-o respecți pe fata mea!
Diego e mic copil!
- De unde știi de Diego? - Ți-am găsit certificatul pe net.
Deci, în loc să mă suni în ăștia zece ani, tu m-ai spionat pe net?
N-ai fi avut timp de mine. Șefă de promoție, doctorat...
Sunt mândră de tine. Mereu am fost.
Există explicații pentru halucinațiile care nu au fost induse de medicamente.
Epilepsie, schizofrenie...
Mama are o boală degenerativă. Și bunica a murit tot de asta.
- Sunt convinsă că le-am moștenit. - Îți fac o radiografie.
Mamei i-au făcut tot felul de analize.
Nu vreau să-i jignesc pe neurologii mamei tale,
dar, în ultima vreme, am făcut câteva progrese.
Ar putea să-mi trimită dosarul ei?
Maria... Lasă-l măcar să încerce s-o ajute!
- Ce sunt "escamoles"? - Larve de furnici. Rețeta familiei.
Bagă cu sos! Să trecem la subiect!
În acte scrie foarte clar...
Arturo a gătit aceleași feluri și când am cumpărat restaurantul.
- Când ni s-a împlinit visul american. - Al tău. Eu voiam să fiu Selena.
Liz, mai știi când cântam?
Îmi amintesc cum cântai beată peste muzica de la radio
și fetele tale erau pe bancheta din spate.
Am făcut multe alegeri proaste.
Dar gata!
Am zece ani de când nu mai beau.
De când a murit Rosa.
Moartea ei m-a trezit la realitate. Multă vreme m-am simțit rău.
Aveam nevoie de ajutor.
Mă bucur că ți-ai revenit, mamă.
Cel mai mare regret al meu e că nu am ajutat-o pe Rosa.
Era aprigă, neînfricată. Îmi place să cred că-mi seamănă, dar...
A luat de la mine și ce-i mai rău.
Zece ani... E timpul să închinăm un pahar.
Da.
Pentru scumpa mea Rosa Linda, care ne privește de undeva, de sus.
Bravo! Mai fă așa, și te duc imediat la Area 51.
Prietenul tău e de vină că mi-a dat peste cap ADN-ul.
Te rog să te liniștești!
Și să nu cumva să cobori!
Da, să trăiți!
"Ești ocupată?"
Ce-ai pățit? Te-ai lovit când lucrai la biroul tatălui tău?
Am donat sânge.
Nu numai tu salvezi vieți, McDreamy.
Pardon!
Tocmai am aflat că s-a îmbolnăvit o prietenă de-a mea.
Și nu am cum s-o ajut.
Și urăsc sentimentul de neputință.
Îmi pare rău. E nasol, știu. Vrei o îmbrățișare?
- Pot să mă interesez. - Trebuie să plec.
O să fie o noapte lungă.
- Doamne! - Salutare!
- Știu, te-a sunat Liz. - Rosa, nu mai suntem în 2008.
Numai psihopații dau telefoane. Mi-a spus că nu te simți bine.
Nu am nevoie de bonă!
Foarte bine, că nu-mi place să stau în casă.
Mă gândeam să facem o prostioară.
Haideți! Să schimbăm un pic atmosfera!
Max, dacă vrei să ieși cu fata mea, trebuie să știi să dansezi.
- Mamă, lasă-l, că e obosit. - Nu, nu sunt obosit.
Un singur dans, doamnă Ortecho.
Ai grijă, să nu-mi strici coafura!
Ești un dansator înnăscut!
S-a terminat petrecerea. Acum vorbim despre Crashdown.
- Ne simțeam și noi bine, Elizabeth. - Asta nu e o reuniune de familie.
Avem o afacere mică și complicată
și ne costă mult faptul că am închis înainte de cină.
Ne aflăm aici fiindcă numai tu mai stai în calea fericirii tatei.
- Încercam să fiu drăguță. - Spune-ne cât! Zi o sumă!
- Liz, te rog... - Nu, tată.
Nu am îndurat destul?
Bun. Ce-i asta?
Tu să-mi spui.
E o gaură neagră. O forță distructivă de neoprit.
Care se apropie tot mai mult.
Văd o fată care-și privește propriul abis.
Crede că e inevitabil, că nu se poate opri, dar poate.
Fiindcă ea l-a creat. Deci numai ea îl poate distruge.
Tu și Max tot vorbiți despre controlul emoțiilor
și despre cum să mă echilibrez. Dar eu nu pot face asta.
ADN-ul meu e vraiște. La propriu.
Mama e bolnavă mintal.
Și eu, la fel.
Eram distrusă cu mult înainte de Noah.
De-asta m-a ales drept pradă.
Probabil că de-aia te-a ales și pe tine.
Când eram mică, bunica Patty era singurul adult
care înțelegea lumea inventată de mine.
Faza e că aveam șase ani.
Ce îmi plăcea mie la ea era... Era boala ei, cred.
- Când a început mama ta să... - Nu mai știu.
Ea mereu a fost mai zăpăcită.
Când mi-am dat seama că nu era doar asta,
am devenit obsedată de bani.
Voiam să pot avea grijă de ea.
Am investit toți banii de la bunica Patty și am muncit pe brânci.
La trei zile după ce mama a fost dată afară de la Pony,
am cumpărat localul.
Așa, fata mea!
Femeie. Dar nu a mea. Ești independentă. Scuze, încă învăț.
Analizele astea durează mult. Dar am vești bune.
- Maria, nu ești extraterestră. - Mulțumesc.
Nu există în sângele tău acea proteină
care apare la cei trei din capsule
și care cum a ajuns în organismul Rosei când...
- Era "la marinat". - Exact.
Dar am observat ceva în dosarul bunicii tale.
Avea asigurare la firma care a plătit tratamentul tatei.
Așa...
A făcut cancer din cauza unui incident cu un extraterestru la Caulfield.
O companie de asigurări fictivă a Proiectului Shepherd a plătit totul.
Bun, deci bunica s-a îmbolnăvit într-o închisoare de extratereștri,
unde a murit și mama ta?
Să mă duc să văd ce face Rosa? Dacă e mâna ei...
Nu a fost Rosa. E cu Isobel acum.
Du-te acasă, Max.
Ești neliniștit din cauza familiei mele.
De câte ori să-ți mai spun? N-am nimic!
Ba ai. Ai inima foarte slăbită.
Nu te mai da cocoș și recunoaște că am dreptate.
- Nu sunt din sticlă, Liz. - Asta știm cu toții!
Pe stradă nu s-a luat curentul. Mă duc să verific panoul. Max, hai cu mine!
Sigur. Mă pricep cât de cât...
Te-ai gândit să faci copii? Că îți îmbătrânesc ovulele...
Am înțeles.
Ultimul lucru pe care ți-l dorești e să mai stai cu mama ta îngrozitoare.
Dar crede-mă că încerc, Liz. Susține-mă un pic!
Deschide cadoul!
Dacă-l deschid, îmi spui cât vrei pe jumătate din restaurant?
Erai obsedată de adidașii ăștia.
Mi-ai spus că-i vrei pentru petrecerea de 15 ani, dar eu am făcut o prostie.
Am făcut multe prostii atunci.
Mi-am dorit să ți-i pot oferi într-o bună zi.
La dezalcoolizare mi-am dat seama ce-am pierdut.
Că i-am rănit pe cei din jur. Mai mult, pe tine.
Vreau să îndrept lucrurile, atâta tot.
Îmi arăți pozele de la bal?
Mă duc să le aduc.
Helena e o mare figură!
Tot timpul strică ceva, vrând să repare.
Am încercat să-i fiu eu stâncă, dar nu a fost de ajuns.
Cu cât am încercat mai mult să o potolesc, cu atât se agita mai tare.
O fi fost un șoricel.
Până la urmă, am purtat rochia roșie a Rosei.
Mamă, în seara asta...
De unde ai sosul ăla?
Vreau să am și eu în Nebraska o bucățică din Crashdown.
Ai făcut toată mascarada asta doar ca să ne furi?
- Cât ai furat? - Nu fi nesimțită!
Am lăsat cheia pe 3. Pentru orice eventualitate.
Ți-ai amintit codul.
Dar de la școală uitai să mă iei.
- Sunt încă mama ta. - Arată-mi poșeta!
Nici vorbă!
Ai furat inelul bunicii?
Nu pot să cred că ai face una ca asta!
Ai pierdut orice drept de moștenire când ți-ai abandonat familia.
Rosa m-a făcut să plec. Ea m-a îndepărtat.
Rosa era o adolescentă tristă, fiindcă tu o mințiseși toată viața.
Tu erai mama ei. Ea era doar un copil. La fel, și eu!
Am plecat ca să te protejez. Nu voiam să te fac să suferi.
Dar m-ai făcut să sufăr.
Am avut nevoie de o mamă, iar tu nu erai nicăieri.
Serios?
Ai reușit să faci atât de multe după plecarea mea...
N-oi fi eu o mamă model,
care să facă fursecuri sau să invite alți copii peste noapte,
dar am sacrificat totul ca să vin în țara asta, să-ți fie ție mai bine.
Și te găsesc acum jucându-te de-a mama și de-a tata cu albul ăsta,
învârtind burgeri ieftini cu antene pe cap.
- Te-am forțat să devii extraordinară! - Și crezi că ai făcut bine?
Crezi că a fost corect așa?
Eu simțeam că trebuie să fiu perfectă ca să-mi arăți tu o frântură de iubire.
Dar niciodată nu am fost suficient de bună. Nu-ți pasă de mine și de Rosa.
Știai că Rosa îți fură analgezicele,
dar te-ai gândit că, dacă o prinzi,
tati o să afle de problema ta.
Ai fost egoistă și absorbită de propriul haos!
Și ai distrus două familii: pe a noastră și familia Valenti.
Știu de aventura ta cu Jim.
Știu că Rosa era fiica lui.
Și știu că te-a amenințat că te dă în vileag dacă nu pleci din oraș.
Din cauza ta s-a reapucat Rosa de droguri.
Din cauza ta a vrut să plece!
Tati...
- Unde-i Max? - I-am zis să plece acasă.
Șeriful Valenti a spus că mașina ta era plină de lichid pentru brichetă.
La cum te știu, ar putea fi oricine.
Deci Michelle Valenti n-are nicio pistă? Oare de ce nu mă mir?
Ea mereu află ultima.
Ia inelul, semnează actele și du-te!
Tati, e tot ce ți-a mai rămas de la bunica.
E un simplu obiect.
Amintirea mamei mele e mai mult decât un inel.
De-ar fi la fel și pentru tine, Liz...
Ai un pix?
Așa cum ne-am înțeles.
Să nu te mai întorci! Nu mai ai la ce.
Să știi că eu chiar am vrut să te văd.
Nu credeai că o să ia inelul, nu?
Poate că da.
Dar nu mai contează. O să obțin viza.
Tată...
Ce-am spus despre Jim Valenti...
- N-aș fi vrut să afli. - Liz...
Știam.
Mereu am știut, dar niciodată nu a contat.
Rosa e fata mea acum și întotdeauna.
- Helena... - De la dans ți se trage, nu?
- Mă tem că asta a fost tot. - Dă-mi inelul!
Dacă nu, ce? Mă arestezi?
Nu pot fără mandat, dar pot să sun la secția din Lincoln,
să anunț un furt.
Pe mine nu mă păcălești cu masca asta de erou. M-am prins că ești un escroc.
Ești un nimeni care se dă mare om.
O să-și dea seama și Liz de lucrul ăsta.
Se poate.
Poate că mă dau erou,
la fel cum tu te dai soție-trofeu de politician.
M-am documentat nițel.
Iubitul tău, Dirk, a candidat la primărie.
Foarte frumos! Dar nu am citit nimic despre fetele tale.
Probabil că Dirk nu știe despre Liz și Rosa.
Oare știe ceva despre tine, Helena?
Că ar fi păcat
dacă ar afla de orășelul Roswell...
- Nu trebuie să-ți explic ție. - Oricum nu te-aș crede.
M-am înșelat. Poate că totuși ești bărbat până la urmă.
- Bine că n-ai fost răpit. - Bine că nu ești extraterestră.
Ia să auzim...
Ai descoperit o superconspirație.
M-am uitat pe drive-urile de la Caulfield.
Nu există o Patricia DeLuca, doar o Patricia Harris.
Numele ei de fată.
A fost de acord să facă parte dintr-un experiment.
Guvernul voia să se folosească de abilitățile extratereștrilor.
Voiau să creeze supersoldați.
Bunica ta a fost unul dintre principalii subiecți.
Mai bine eram extraterestră.
- Și cum a decurs experimentul? - A fost un eșec.
Caulfield l-a sistat în '70, după ce au murit mai mulți oameni.
Eu nu înțeleg cum a ajuns să fie implicată bunica ta.
Eu, da.
Henrietta Lacks, Tuskegee, Holmesburg.
Familia DeLuca n-a fost prima familie de negri pe care s-a experimentat.
Trebuie să mai bem un pic.
Dacă-mi pierd toți neuronii azi, măcar să fie de la tequila.
Vă las.
Te simți bine?
Dacă-mi fac un antitetanos, mă cinstești pe viață, Maria.
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Kyle! Ai grijă!
Kyle!
L-am dus pe Valenti la spital.
Nu a vrut să rămân și eu, ceea ce mi s-a părut ciudat,
fiindcă eu sunt expert la alinat oameni.
Acum, că știm că boala ta are legătură cu Caulfield,
putem găsi un medicament.
Poate că nu e o boală. Azi am văzut viitorul, Guerin.
Când am aflat că s-au făcut experimente pe bunica Patty, m-am înfuriat.
Dar dacă moștenirea mea genetică nu e doar... o simplă nedreptate?
Ci și o superputere.
Am salvat o viață azi. Și nu orice viață. A lui Kyle Valenti.
Mâine, după ce-și revine, va mai salva cinci.
Da. E grozav.
Miroși a lichid pentru brichetă.
Mai bine decât să-i distrugi mamei mașina, provocând un scurtcircuit.
Rosa...
Am vrut să-i dau foc la mașină, dar m-am răzgândit.
Nu știu de ce n-am putut s-o fac. Ne-a făcut atâta rău...
Dar apoi te-am văzut plângând
și m-am înfuriat așa de tare și m-am simțit neputincioasă...
Nu am putut să te salvez și îmi pare rău.
N-am pățit nimic.
Mama a plecat și nu se mai întoarce niciodată.
Eu am supraviețuit.
Liz, i-am dat foc la mașină, și ea tot n-a rămas. Jalnic!
Am avut nevoie de mamă.
Și e nasol că ea n-a avut nevoie de noi.
Dar... există și o parte bună.
Nu mai bea de zece ani.
I-am văzut amuleta.
Dacă "uraganul Helena" a putut, o să poți și tu.
Ce naiba s-a întâmplat?
Un șofer beat a încercat să mă lipească de asfalt.
E târziu. De ce mai bântui prin spital?
Eram în galerie și contemplam căderea Americii
ca urmare a socialismului progresiv.
Dar "Magic Mike" pare mult mai interesant.
- Vrei să mă ajuți? - Da.
Dintr-odată, ai devenit sensibilă.
Nu tu veneai cu chipsuri la o amputare?
E altceva când e vorba despre...
Eu nu prea am prieteni.
Oamenii o iau la sănătoasa când dau de greu. Nu vreau așa ceva.
Dar uneori simt
că tu ești singurul care mă înțelege.
Deci e bine că nu ai...
Sentimentul e reciproc.
- Cum ai... - Nicio grijă.
Nu am electrocutat-o, jur!
- Ți-am zis că nu-i plac polițiștii. - Da.
Apropo...
Amicul meu, Joe, de la secție, mi-a zis că a dat de Cameron.
Nu-mi răspundea la mesaje și mi-am făcut griji.
Joe i-a verificat numărul
și se pare că mașina ei a fost sechestrată acum două zile.
Probabil că nu e nimic grav, dar vreau să verific.
O să predau arma și insigna. Dar nu pot face muncă de birou.
- Prietena mea are probleme. - Înțeleg. Asta îmi place la tine.
Dar tot mi-e frică. Nu vreau să te pierd iar.
N-o să mă pierzi. Îți promit.
Și... Iartă-mă că am țipat la tine.
Acum, că ne-am și certat pentru prima oară de când suntem împreună...
Nu fac sex de împăcare cu tine în restaurantul tatei.
Jumătate e al tău deja.
Crezi că Noah m-a ales pe mine fiindcă eram deja vraiște?
Eu cred că tu ești singura dintre noi care își poate ține cumpătul.
Vorbesc serios, Michael.
În noaptea în care am fost atacată...
De ce doar eu leșinam?
Max a ucis un om, și eu sunt cea tulburată?
Ai fost traumatizată. Eram niște copii.
Da.
La vârsta aia, trauma ți se imprimă în suflet.
Dar dacă nu e în sufletul meu, ci în ADN?
Toată viața mea am jucat rolul soției perfecte,
fiindcă așa am crezut că trebuia să fac. Dar...
Acum vreau să mă înțeleg pe mine însămi. Vreau să știu cine sunt.
Și, dacă nu știu cine sunt părinții mei biologici,
cum o să pot afla cine sunt eu?
Ce vrei să spui, Iz?
Știu, ai zis să nu răscolim trecutul, dar...
Te tot trage înapoi. Și pe mine, la fel.
Toată viața mea am crezut că voi reuși să construiesc nava cu care să fug.
În clipa în care m-am hotărât să renunț
și să mă concentrez pe ce e bun din prezent, trecutul m-a ajuns din urmă.
La Caulfield s-au făcut experimente pe familia Mariei.
Vreau să aflu mai multe, ca să găsesc un leac pentru boala ei.
Ați urmărit serialul ROSWELL, NEW MEXICO
Seria II Sfârșitul episodului 7
Subtitrare: Retail