I tidligere episoder:
Jeg vet at søsteren min ble drept av et romvesen. Var det deg?
Liz leter etter en morder. Da gir vi henne en.
Jeg skal tilstå. Det var jo jeg som gjorde det.
Vi vet ikke hvorfor det skjer.
Sist hun gjorde sånn, var da hun var redd for å bli forlatt.
Nå er hun redd for at hun skal miste deg!
- Isobel! Hva skjedde? - Det skjer igjen.
Du aner ikke hvor mye jeg vet.
Hvordan er det mulig?
Det er ikke hånden din. Og Michaels var brukket.
Det er derfor du har løyet!
- Hva er det, Michael? - Jeg drepte dem ikke, Isobel.
Du vet hvem som gjorde det.
Det var Isobel, ikke sant?
Jo.
Visse øyeblikk definerer livet vårt. Andre øyeblikk deler det.
Hendelser som fører oss til to ulike mennesker:
Den vi var før og den vi er etterpå. For alltid...
Kate Long har fest i kveld. Alle er der.
- Det var Michaels tur, Iz. - Vi har ikke bursdag.
Det er bare dagen da vi ble funnet i ørkenen.
Jeg må tisse.
Hun har vært ekstra irriterende i det siste.
Jeg kan flytte ting.
Isobel kan påvirke folks tanker. Vet du hva din kraft er ennå?
Unntatt å lage strømbrudd når jeg drømmer om sex?
Verdens verste superkraft. Jeg er ødelagt.
Når jeg blir sint, kaster jeg møbler med hjernen. Jeg er ødelagt.
- Skjer det fortsatt? - Jeg blir ofte sint.
Damen på hjemmet inviterte en prest som skulle drive ut demonene mine.
- Eksorsisme gjør tydeligvis vondt. - Herregud, Michael!
Gud hadde neppe noe med saken å gjøre. Jeg vil ikke snakke om det.
Isobel! Isobel!
Gjorde han deg noe vondt? Isobel? Isobel!
Han har en kniv.
Max? Hva i...?
Er han død?
Jeg visste bare at jeg kunne det.
- Gjenoppliv ham! - Det funker nok ikke sånn.
- Hva skal vi gjøre, Iz? Iz? - Isobel.
Den ene dagen var vi barn, og den neste var vi noe annet.
- Hva gjør du? - Hva ser det ut som?
Jeg graver en helsikes grav.
Jeg var en morder. Michael var min medsammensvorne.
Og Isobel... Isobel var ødelagt.
Etter teltturen begynte Isobel å få blackouter.
De var kortvarige og sjeldne.
Hun forsvant i korte stunder.
Jeg har lest at noen får hukommelsestap etter traumer.
Jeg forsto ikke da at jeg mistet en del av min søster den kvelden.
Fortell om kvelden da jeg mistet min, Max.
Sammenhengen er viktig. Hvem vi var da, er viktig.
Husker du hvordan vi var før Rosa døde?
Det var slutten av high school. Universet var vårt.
Vi kunne gjøre hva som helst og bli hvem som helst.
Trekk!
- Du bommer aldri! - Jøss, en nyttig superkraft.
Jeg har fått fullt stipend til University of New Mexico.
Hæ? Så kult!
Jeg sa jo det! Karakterene dine er jo rå.
- Holder du deg til planen? - Jepp.
Jeg jobber i sommer, og så stikker jeg.
- Vandrerhjem, backpacking... - Europeiske jenter...
Nei, jeg skal bare skrive. Jeg har en roman i meg.
- Jeg må bare finne den. - Jeg vet det.
Kom igjen, Iz. Skal du ikke si noe? Gratuler ham.
- Hva er det med henne? - Panikk fordi skolen er over?
- Eller jakt på oppmerksomhet. - Eller det.
Bare tre skift igjen på Crashdown, -
- og så kjøper jeg Rosas bil og blir fri!
- Bensinpenger, da? - Gledesdreper.
- Hei, Liz. - Hei, Max. Hva leser du?
"Jeg tar 'high school-klisjeer' for 500 dollar."
Kyle!
- Jeg kom inn på Michigan. - Gjorde du?
- Det er jo fantastisk! - Heia Wolverines!
Hva gjør du? Du har historie nå.
Du skygger for solen.
- Skulker du, blir det ikke noe ball. - Jeg blåser i ballet.
Ok, hvem er du nå?
- Hvor skal vi få tak i sakene, da? - Jeg langer ikke lenger, Kate.
Du må fikse greiene.
Hvis du ødelegger ballet, skal Jasmine og jeg ødelegge livet ditt.
- Ikke rot i tingene mine! - Ikke lyv til meg!
- Jeg er 19! - Du bor hjemme hos meg!
- Hvor skal du? Popkornet, da? - Jeg får ikke puste her, Liz.
Mamma kommer snart hjem, og da pappa roer seg ned.
- Vi skal shoppe kjoler. - Jeg blåser i om mamma kommer hjem.
Er du ikke lei av å stole på henne?
Finn på en unnskyldning til fangevokteren.
Hva gjør du?
Jeg er så glad for at du er her.
Jeg har hatt en elendig dag.
Jeg også. Men nå er den slutt. Se.
Jeg har funnet mitt favorittstjernebilde.
Det er en mann og en slange.
Mannen dreper kanskje slangen, eller så er det omvendt.
Man ser ikke hvor mannen slutter og hvor slangen begynner.
Hva heter det?
Ophiuchus.
MAI 2008
Hva i helsike, Guerin? Ikke rapp instrumenter fra musikkrommet.
Jeg skulle levere den tilbake. Og... den var ustemt.
Vær så god.
Bor du virkelig i bilen din?
Er ryktene om deg sanne?
Du har likevel flaks. Det suger å bo hjemme hos meg.
Det fins en redskapsbod bak huset vårt.
Det er varmt der. Jeg pleier å gå dit når jeg har det tøft.
Så...
Her kommer yndlingsservitrisen din.
Skal du fortelle at hennes "milkshake bring you to the yard"?
Hei, Max. En Mars-milkshake med krem og to kirsebær?
Husker du milkshakebestillingen min?
Ja, hjernen er superkraften min. Noe annet?
Tre burgere og tre pommes frites med romsaus, til å ta med.
To pommes frites. Jeg går på balldiett. Det vet du vel?
Du skal jo ikke gå på ballet.
- Hei. Isobel Evans. Har vi møttes? - Du sa at du ikke brydde deg.
Så skulket du historie og gym.
Markham sa at du ikke får gå på ballet. Husker du ikke dette?
Jeg sørger for at Markham ombestemmer seg.
Hjernen er superkraften min også.
Izzie. Jeg slutter om 20 minutter, så kan vi gå.
- Hvor? - På "The Last House on the Left".
Takk for invitasjonen. Kjempesnilt.
Men jeg leter ikke etter nye venner akkurat nå.
Vi møtes ved bilen.
Jeg er fryktelig lei for det. Hun hater skrekkfilmer.
Hvis du rører datteren min, skal jeg hakke deg i så små biter -
- at gribbene kan spise deg opp som potetgull.
- Jeg snakker spansk. - Jeg vet det.
Du ser... Jøss!
- Har du skiftet kjole? - Iblant vil man kle seg i rødt.
Den er kjempefin. Du er så lik moren din.
Jeg håpet at hun skulle komme i dag.
Vi viser henne bildene.
- Og et med Rosa! - Bonitas.
- Ja. - Kutt ut.
- Normale? - Normale og seriøse!
- Dere er verdens verste deiter. - Deiter begrenser deg bare.
Max burde ha invitert noen. Tess liker deg. Hun er søt.
- Sexy. - Jeg går heller med dere.
Dessuten er det over snart.
Hvor pokker skal du? Hæ? Hva er du redd for?
- Si det igjen. - Hva er greia, Alex?
Vi har bare forskjellig smak. Jeg liker tacos, og du liker pølse.
- Det var ikke det du sa. - Hva sa jeg?
Kyle!
Nå syns jeg at du overreagerer, Manes.
Får ikke Liz høre hva du kalte meg? Skal du være to ulike personer?
- Du er feig. Det har du alltid vært. - Kyle!
Gikk det bra?
- Vent, Liz... - Ikke følg etter!
Alex har rett. Bli voksen!
- Vi har stengt. - Hei.
"Hei"? Mener du det?
Tror du at jeg har glemt at du var en megge forleden?
Du skjems overfor broren din.
Da vi begynte å omgås, sa du at du blåste i ryktet mitt.
- Jeg skammer meg ikke for deg. - Du later som om du ikke kjenner meg.
Unnskyld. Jeg vet at jeg har vært merkelig i det siste.
Jeg har hatt det tøft.
Jeg skulle ønske at jeg kunne være den jeg er med deg hele tiden.
Sugde ballet, eller?
Jeg bryr meg bare ikke om de folka.
- Hva skal du ha ryggsekken til? - Jeg skal reise fra byen en stund.
En fyr vil hjelpe meg med å holde meg ren. Det er vanskelig.
- Hva slags fyr? - Ikke en sånn fyr.
Han er mer som en farsfigur. Han har også vært misbruker.
Jeg trenger å se noe annet. Denne byen kveler meg.
Jeg skulle bli her med Liz, men nå har hun planer.
- Da stikker vi. - Hva, du og jeg?
Dra bort med meg isteden.
Liz?
Max... Hei.
Vil du være alene?
Kyle er ikke så slem. Jeg ser det gode i ham.
Men han er lagkaptein og ballets konge, så egoet hans...
"Det hode som bærer kronen, ligger ille."
- Dere ordner det sikkert. - Nei.
Det er leit at du er lei deg.
Jeg gråt ikke på grunn av Kyle.
Jeg gråt fordi jeg har hatt en slitsom dag...
...og jeg savner moren min.
Hvis hun hadde vært her, ville hun sikkert bare ha vært...
...full og egoistisk.
Men jeg savner henne likevel.
Kanskje hun tror at jeg er voksen og kan ta hånd om meg selv.
Men det er jeg ikke.
Jeg trenger fortsatt å bli tatt hånd om.
Var det Shakespeare? Det du sa om kronen?
"Henrik den fjerde", del to.
Du er noe for deg selv, Max Evans.
Max! Isobel er borte.
Og jeg aner uråd.
Gå. Maria er på vei. Jeg klarer meg.
Ok.
God natt, Liz.
Isobel! Hva i helvete?
- Er det der...? - Nei, det er nok bare maling.
- Var du med Rosa? - Er du høy?
- Nei! Jeg bare havnet her. - Ikke lyv! Det der er Rosas kunst.
Hun selger dop. Si sannheten.
Livet mitt angår ikke deg, Max. Det har du sagt.
- Vi har lett... - Du skal forlate meg!
Du skal til den andre siden av kloden! Jeg, da?
Lev livet! Bli voksen. Vi svikter deg ikke.
Unnskyld at jeg ødela ballet for dere.
Jeg kan løse mine egne problemer, uten dere.
JUNI 2008
Guerin. Ta det rolig. Det er bare meg.
Jeg satt bare her.
Det er greit. Jeg vet at du har sovet her. Det er kaldt ute.
Jeg tok med denne. Den er min brors.
Jeg tenkte at du kunne bruke den.
- Hvorfor er du så snill mot meg? - Alle har ikke baktanker.
Iblant kan man være snill uten grunn.
Det har ikke jeg erfart.
Det er det eneste som får tankene til å stilne.
- Å spille musikk? - Blir det stille?
Jeg har et eneste stort kaos inni meg.
Det eneste jeg vil, er å flykte fra meg selv.
Men når jeg spiller... forandres hele entropien min.
Alt blir stille.
- Takk. - Vær så god.
Rosa? Hvem har gjort dette?
Kate og Jasmine. De er sinte på meg.
Liz får ikke se dette. Hun ville låne bilen i ettermiddag, men...
- Jeg hjelper deg... - Nei.
Har jeg gjort noe galt?
Jeg trodde at Kate Long var min venn, men jeg er vel bare en langer.
Mamma er ubrukelig, Liz skal stikke, -
- og jeg fikk akkurat greie på at pappa...
Du... Du er intens.
Du er for mye, Izzie. Jeg takler ikke noe av det.
Isobel røyker vel bare for mye. Men hvorfor må hun lyve?
Husker du etter teltturen da hun fikk hukommelsestap?
- Tror du at det skjer igjen? - Kanskje.
Jeg vet ikke. Iblant føles det bare som om hun... ikke er der.
- Hvorfor snakker hun ikke med oss? - Hun er sur fordi vi skal stikke.
Jeg vet det. Kanskje jeg skal snakke med foreldrene mine.
Nei, da tar de henne med til en lege som tar prøver.
Hun våkner på skumle steder iblant. Velkommen til livet mitt.
Ikke bekymre deg. Man imiterer bare en avgangselev én gang i livet.
Jeg vet det! Du har sikkert rett. Hun er sikkert bare stresset.
Apropos å imitere en avgangselev...
...vurderer jeg å be med Liz ut.
Kom igjen! Etter sommeren stikker hun.
Vi hadde et øyeblikk. Et sånt som føles verdt å kjempe for.
Ja... Jeg vet hvordan det føles.
Jeg trenger bilen. Jeg må gjøre biologiprosjektet.
- Nei, jeg skal ha den. - Det er til skolen!
Du tar eksamen om to uker. Må du virkelig gjøre alt perfekt?
- Jeg hadde ikke trengt det hvis du... - Hvis jeg hva?
Pappa skal ikke bekymre seg for oss begge.
Du er akkurat som mamma. Ingen andre betyr noe!
Jeg er overhodet ikke som mamma. Jeg er her!
Rosa!
Hei. Jeg kan kjøre deg.
Til ørkenen... Jeg må også gjøre prosjektet.
Glem prosjektet. Vi drar ut på eventyr isteden.
Greit!
Skal dette forestille et eventyr?
Liz Ortecho ville aldri droppe lekser og drikke øl med en fyr.
Gracias.
Hvor har du fått tak i falsk ID?
Rosa.
En gang tenkte jeg å gå på Fall Out Boy.
"Sasha Jiménez, 25 år gammel."
Det er meg.
- Og du er...? - Max Evans.
Ok, da!
Fortell om deg selv, "Max Evans, 25 år gammel".
- Du får begynne. - Jeg er danserinne.
- Og du? - Jeg er... forfatter.
- Jeg skriver mest romaner. - Superpretensiøse romaner?
Nei!
Jeg vil skrive noe man blir oppslukt av.
Noe som føles som hjemme, et varmt ullteppe når det er kaldt.
Du skriver sikkert fantastisk bra.
Du danser sikkert fantastisk bra.
Kom! Jeg skal vise deg.
- Hei. Kan vi snakke sammen? - Ja, det kan vi vel.
Litt mer... privat, kanskje?
Én, to, tre... Akkurat sånn. Perfekt.
Greit, raskere nå. Er du klar?
Én, to, tre...
Du ville aldri ha overlevd på en quinceañera. Herregud!
Jeg elsker denne låta.
Vi tar en box-step. Det er lettere.
Ok. Prat.
Unnskyld.
- Jeg vil veldig gjerne kysse deg. - Ålreit. Ja.
Men det føles ikke riktig.
Det er ikke din feil. Det føles bare for sent.
- Hva? Vi har hele sommeren på oss. - Nei, det har vi ikke.
Etter eksamen skal jeg reise. Jeg vil se dette landet.
Foreldrene mine kjempet seg hit. Jeg har aldri forlatt Roswell.
Jeg vil se havet.
Men jeg kan nok ikke kysse deg og så dra av gårde.
Jeg vil ikke være en som drar, som moren min.
Så bli, da.
Men jeg vil heller ikke være jenta som forandrer planene for en type.
Vi har elendig timing.
Har du gjort dette før?
Ja, men ikke med...
- Med en gutt? - Ja.
Og ikke med en som jeg har likt...
...like godt som jeg liker deg.
Det er spennende å bryte reglene.
Drit i biologiprosjektet! Jeg kommer til å gjøre det i morgen.
- Om jeg endrer planene mine, da? - Hæ?
Du vil ikke forandre planene for en type.
Men det eneste jeg har villet, er å endre planene mine for deg.
- Vil du bli med meg? - Vi kan kysse ved havet.
Eller Grand Canyon, eller på toppen av Empire State Building.
Det blir en perfekt sommer.
Pappa.
Dette avsluttes nå.
- Hvordan våger du? I mitt hus? - Det har ingenting med deg å gjøre!
Alt du gjør, gjenspeiles på meg.
Og jeg nekter å bli skjemt ut.
- Ikke rør ham! - Nei!
Du! Hva gjør du her? Kom deg vekk fra bilen min.
- Jeg kjørte Liz hjem. - La søsteren min være.
- Jeg vet at du omgås med Isobel. - Dette handler om deg.
- Du er full, Rosa. - Jeg har visst en grense.
Det spiller ingen rolle. Jeg vet hva du er.
- Hæ? - Byen er full av sånne som deg.
Izzie lot som om hun var min venn, men hun er en mobber, du en idiot.
Liz trenger ikke det.
Hun skal bli noe.
Hun skal glemme denne småbyen, så bare la oss være i fred!
Isobel...
Isobel! Iz!
Isobel!
Jeg gjorde det for din skyld. Alt jeg gjorde, var for din skyld.
- Hva har du gjort? - Hun var upålitelig.
Isobel!
Herregud! Ikke bare stå der, Michael!
- Hun lever. Hun lever. - Hun gjorde det.
- Jeg så henne gjøre det, Max. - Rosa!
Drepte Isobel alle sammen?
- Nei! - Hvorfor kan du ikke helbrede henne?
- Du må gjøre noe. - Jeg vet ikke.
Jeg har aldri gjenopplivet noen. Jeg er ikke sterk nok.
Vi må vekk herfra.
Vi må ringe foreldrene deres og politiet.
Og anmelde Isobel? Dette er ikke henne.
Noe er galt. Hun ville ikke ha gjort dette.
Vi kan ikke forlate likene her. Det er bevis overalt, Max.
Det er vår feil.
Vi burde ikke ha forlatt henne. Vi burde ha beskyttet henne.
Så da beskytter vi henne nå.
Vi skjuler dette.
Herregud.
Hva er det som har skjedd?
- Husker du ikke, Isobel? - Nei.
- Jeg har rotet til det, Iz. - Hæ?
Michael. Hva gjør du?
Jeg havnet i slagsmål.
Svinet ødela hånden min.
Jeg drakk meg full, traff jentene og kunne ikke styre telekinesen.
Det var som før jeg kunne styre den. Det var en ulykke, Iz.
- Ta bilen min, så fikser vi dette. - Nei.
Jeg har ikke tenkt å forlate dere.
Da så.
Nei.
Det holder ikke.
Etter det forandret Michael og jeg planene våre.
Vi sluttet å omgås. Vi minte hverandre om det verste.
Men vi voktet over Isobel lenge. Hun gjorde aldri noe lignende igjen.
Vi hadde så mange spørsmål, men vi stilte dem aldri.
Vi prøvde bare å glemme.
- Vet du ikke hvorfor hun gjorde det? - Nei, vi forsto det aldri.
Jeg forstår det ikke. Hvorfor?
Du vil aldri forstå. Det der var ikke deg.
- Det var meg! Du så det. - Nei, da jeg fant deg...
...og du så på meg, var du en annen person.
- Du gjorde det. Se på søsteren min. - Jeg ser henne når jeg lukker øynene.
Dere lot hele byen tro at hun drepte Jasmine og Kate.
Er vi drapsmenn?
Max drepte mannen i ørkenen, og jeg...
Ligger det i DNA-et vårt?
Er vi en art av rovdyr som landet her for å skade folk?
Vi vet ikke hvor vi kommer fra eller hva vi er.
I ti år har folk terrorisert familien min.
Du gjorde oss til målskiver. Du gjorde meg til en målskive.
Det var aldri meningen. Jeg var redd, ung og dum.
Du var ikke dum, Max! Du var veldig intelligent.
Du var 17 år og dekket over et drap i ti år.
- Det er ufattelig. - Liz...
Jeg ville si det noen dager senere, men da kjørte du herifra.
Jeg har ikke fått et slikt blackout igjen før nå.
Det betyr at det har begynt igjen. Jeg er farlig.
Vi har levd med en behagelig løgn i ti år.
Det er på tide å erkjenne sannheten nå.
Du ødela søsteren min for å redde din egen!
Jeg vil aldri se deg igjen, Max Evans.
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com