Din episoadele anterioare...
- Uitasem de locul ăsta. - Vechea cabană a tatei.
Să nu te afecteze secretul ăsta la fel ca pe tatăl tău.
Nu ai acoperit uciderea surorii mele fiindcă ai omorât-o tu.
- A fost Isobel, nu? - Da.
Nu mai vreau să te văd niciodată!
Ai omorât trei oameni. De unde știi că nu vei omorî iar?
Am creat o soluție care să-ți inhibe puterile,
care să aibă un efect opus acetonei. Trebuie să facem ceva.
Liz are dreptate. Câtă vreme leșin, sunt periculoasă.
Nu vreau să mai fac rău cuiva.
E atât de ușor să te obișnuiești cu siguranța...
Mai ales când ai fost iubit în copilărie.
Prețuit.
Protejat.
Siguranța e ceva ce prețuiești abia după ce ți se ia.
Atunci când cineva de încredere îți dă în vileag secretele.
Când îți intră cineva în casă.
Sau când ești o fetiță care privește stelele noaptea, în deșert,
iar diavolul încearcă să te atragă în abis.
Sau mai rău...
Când ceea ce te privează de siguranță
nu e un invadator.
Ce faci când răul de care ți-e frică
e în propria minte?
Când nu îl poți distruge decât dacă te distrugi pe tine însuți?
ROSWELL, NEW MEXICO
Seria III Episodul 8
Ai mai slăbit.
- Și tu. - Serios? Mersi.
- Ce mai faceți tu și tata? - Foarte bine.
Joan, cu care joc bridge, mi-a spus că l-ai amendat pe fiul ei.
- De ce l-ai amendat? - Pentru viteză.
- Dar îi cunoaștem familia. - Pe a cui familie n-o știm noi?!
Sora ta e în drum încoace?
- Trebuie să vorbim despre Isobel. - Putem vorbi despre cactus?
E pentru tine. Aș fi venit mai devreme, dar am o extraterestră la Psihiatrie.
Am nevoie de o zi în care să nu mai aud nimic despre extratereștri.
Eu și dr. Avila vom prezenta azi descoperirile noastre. Sunt stresată.
Te susțin în descoperirea antidotului, dar Isobel nu are simptome
și Psihiatria nu e un spa pentru casnicele disperate din New Mexico.
Da.
Max mi-a spus că leșină.
Da.
Și în 2008 leșina așa.
- Ea a omorât-o pe Rosa?! - Sunt multe de povestit.
Orele de vizită, semnul de pe ușă, "pacient irascibil"...
- Noah, te rog! - Și tu ești bine!
Nu tremuri, nu-ți sare țandăra... Ești foarte relaxată pentru...
Nu sunt relaxată. Mă simt captivă aici.
Eu nu voi renunța la tine.
O să-mi iau liber și o să am grijă de tine.
Vreau ca lucrurile să revină la normal.
Relația noastră nu a fost niciodată normală. Dar îmi doresc să fie.
Vreau să merg acasă cu tine.
Lasă-mă să vorbesc eu cu doctorul între patru ochi. Da?
Trebuie să existe un...
Un plan de tratament, ceva.
- Trebuia să-mi fi spus! - Știu!
Eu am fost distrusă. Nu am vrut să te implic și pe tine.
Dar sunt implicat, Liz! Mereu am fost!
Rosa era s...
Rosa a fost și amica mea.
Acum ce facem? Nu putem sta cu mâinile în sân.
Am încercat să găsesc o substanță care s-o inhibe pe Isobel.
Am crezut că ne va ajuta.
Anulează sarcina electromagnetică din celulele lui Max.
Cred că asta are legătură cu puterile lui.
Așa că se poate ca acest ser să le anuleze puterile extratereștrilor.
I-ar putea face oameni, dar ar putea să le facă și mai rău.
Nu știu cât de mult depinde starea lor de această sarcină.
Și nici nu am prea mulți cobai extratereștri, ca să testez.
Nu contează. Adevărul e că niciodată nu am vrut să-l folosesc.
A fost ca și cum am scris o scrisoare la nervi, dar nu am mai trimis-o.
ACCES INTERZIS PROPRIETATEA GUVERNULUI SUA
Salutare, dle sergent!
Nu știu ce crezi tu că faci aici, dar nu e o idee bună.
Nu ești în siguranță aici.
Așa că, pentru binele tău, pleacă și nu te mai întoarce aici.
Eu mă gândeam să te invit la o bere, să vorbim despre moștenirea de familie.
Despre Jim Valenti și... Da... Despre extratereștri.
Am multă treabă azi. Nu am timp să discut SF-uri cu tine.
Bine. Eu am fost politicos...
Medicii cred că pastilele în combinație cu vinul au provocat această psihoză.
- Cine știe?! - Doar Noah. Fetele tale nu știu.
Cât am stat în spital, m-au întrebat de istoricul familiei.
N-am știut ce să le spun, dar m-am gândit la trecut.
Nu mi-am făcut griji niciodată pentru tine. Niciodată nu te-ai îmbolnăvit.
Când ne-ai adus acasă pe mine și pe Isobel, nu știam engleză sau spaniolă.
Dar îți mai aduci aminte ceva? Am zis ceva, comunicam în vreun fel?
Nu vorbeați deloc, iar asta mă cam îngrijora.
Dar puteam să jur că tu și Isobel știați mereu ce gândește celălalt.
Măcar știam că nu sunteți singuri.
Apoi, dintr-odată, ați început amândoi să vorbiți.
A fost ca și cum ați fi analizat și ați fi așteptat să învățați limba
înainte să scoateți un cuvânt.
Asta îți spune ceva?
Vreau să știu dacă e o amintire primară sau dacă știai de asta dinainte.
- De ce? - Nu știu, mi-a rămas în cap.
Când am fost la orfelinat, tu și Isobel plângeați într-un colț.
Celălalt băiat de acolo desena asta cu un marker roșu
pe toți pereții. În mod obsesiv.
Bietul de el!
Avea nevoie de o atenție specială.
De o familie înstărită, care să-i ofere ceea ce îi trebuia. Doamne...
Sper că a găsit-o.
Tu ai omorât-o pe Rosa Ortecho.
Da.
Nu toate lucrurile stricate pot fi reparate, iar unele... n-ar trebui.
Pot să-ți fac una nouă.
Dacă voiam o firmă nouă, ziceam: "Guerin, vreau o firmă nouă."
Însă eu am zis: "Guerin, repar-o pe asta!"
- O să te coste ceva. - Ai ceva datorii la bar...
"Reparăm firme luminoase gratuit numai azi."
- Te sun când e gata. - Adu-o la bar!
- Nu-ți dau numărul meu de telefon. - Nici nu-l vreau...
- Sper că nu te culci cu Maria. - Nici vorbă.
Ce cauți aici?
- Îți spune ceva desenul ăsta? - Da. E tatuajul tău.
Wyatt Long a desenat asta după ce Grant Green a fost ucis.
El spune că doar se juca, dar eu cred că are legătură cu mine.
Și mama mea spune că ne terorizai la orfelinat, desenând asta peste tot.
Sigur are legătură cu noi! Poate că am văzut asta undeva
înainte de accident.
Pardon, tu ești Max Evans și recunoști că am trăit
și înainte să ieșim din capsule?
- Tu nu discuți despre casa noastră. - Roswell e casa noastră!
Iartă-mă, ai dreptate.
Nu am prea vorbit despre casa noastră sau de ce suntem aici.
Am crezut că pot lăsa trecutul în urmă și că putem fi normali.
Dacă Isobel leșină din cauza originii ei, atunci, trebuie să aflu mai multe.
Iar simbolul ăsta e singura mea informație.
Nu ți se pare ciudat că noi nu avem deloc amintiri?
Nu avem părinți sau o limbă. Eram copii, aveam șapte ani.
Eu am crezut că ni s-au șters amintirile alea.
Am stat peste 50 de ani în capsule. Poate că sosise timpul să ieșim.
Poate că cei care ne-au pus în capsule nu vor să ne amintim nimic.
- Simți și tu? - Nu.
- Ce e? - E...
E rece.
Cred că s-a întâmplat ceva cu Isobel. Haide!
Să mergem!
Nu știu ce efecte secundare sunt! De ce...
Nu știu, Liz, am făcut-o pur și simplu. Nu trebuia.
- Mi-am încălcat jurământul. - Da, dle doctor. Nu se cade...
Ea a făcut-o, ți-a băgat în cap ideea asta și te-a convins că e bine așa.
- Controlează gândurile? Asta face ea? - Nu le controlez, le influențez.
Sunt un "influencer", ca Selena Gomez.
Kyle, să-mi scrii dacă are vreo reacție.
Alex?
'Neața!
- Ce faci? - Petrec puțin timp cu tatăl meu.
Spune-mi despre proiectul Sheperd, tată.
Nu există.
Știi că sunt hacker. Am intrat în serviciile secrete rusești și chineze.
Tehnologia pe care o folosești tu e depășită,
iar programul tău de criptare e... mult spus "subțire".
Așa că putem sta aici, în liniște, cât intru eu în sistem,
sau putem vorbi. Tu alegi.
Oricum o să aflu în ce te-ai băgat.
Am vrut să fac un bine.
Nu știm dacă leșinurile au legătură cu originea noastră.
Poate fi o tulburare de personalitate sau stres posttraumatic...
La autopsie, s-a găsit o amprentă pe cadavrul Rosei.
Deci am ucis-o cu puteri de care nu eram conștientă.
Dacă serul lui Liz îmi anulează puterile e perfect. Vreau să scap!
- Dacă-s normală, nu-s periculoasă. - Normală, adică umană?
Adică vreau să mă uit la mâinile mele fără să-mi doresc să mi le tai!
Voi nu știți cum e! Nu am încredere în propria minte.
Perfect, a venit și ăsta.
- O fi asta o rezervă, dar v-am auzit. - Unde-i Liz?
Încearcă să-și vadă de viață, să nu aibă de-a face cu criminala.
Totuși, iată-mă aici.
Ce faci?
Încerc să te conving să te dezbraci, dar...
Nu merge.
E ca și cum aș fi "defectă".
- Cred că serul a funcționat. - Da, și eu cred asta.
Blocăm artera coronară de la jumătate dintre cobai și apoi...
- Peste 14 zile, îi sacrificăm. - Exact.
Felicitări, Liz! Ai găsit o metodă s-o pedepsești.
Ne vedem înăuntru. E în regulă.
O zi bună!
Bravo, dr. Frankenstein! Isobel nu mai e cine era.
Eu nu voiam să folosesc serul, și l-a injectat singură.
Și știi și tu că puterile ei sunt periculoase.
Istoria planetei tale nu ne arată că ați fi fost toleranți
cu cei care au decis să-i schimbe pe cei considerați periculoși.
E ca și cum ai îneca o vrăjitoare sau i-ai "vindeca" pe homosexuali.
Dacă ar crea cineva în laborator un ser care să te facă... mai puțin mexicană?
Ți-ar conveni, chiar dacă nu l-ar folosi?
Nu pot să cred că faci o astfel de comparație. Ea mi-a omorât sora!
Max și Isobel au o relație paranormală specială.
El o simte mereu. Simte o prezență caldă.
Dar, de când și-a injectat serul, simte o prezență rece.
Dacă Isobel pățește ceva din cauză că ai făcut-o tu vulnerabilă,
te vei răzbuna pe cine nu trebuie.
Că nu Max e de vină că sora ta nu mai trăiește.
El doar...
Te-a iubit.
De data asta, va fi altfel.
- Nu vor mai exista secrete între noi. - Hai să păstrăm totuși câteva!
Cum ar fi de ce nu mai mergem să mâncăm la Luigi...
Isobel...
- M-ai chemat? - Vino să vezi!
Acum câteva ore, mostra nu era modificată.
Dar, dintr-odată, celulele ei au început să se degradeze. Și repede.
Serul îi atacă citoplasma. Îi putrezesc celulele...
Ce...
Isobel!
La cât de repede se atrofiază, va muri până la sfârșitul zilei.
Să vină un doctor!
- Oprește-te! - Mai încerc o dată.
Nu merge, Max. Nu sunt rănită, nu mă poți vindeca.
Mai repede! Noah e în sala de așteptare.
- Îți vine să vomiți? - Nu.
Ce facem acum?
Noi, de obicei, recomandăm să sunați familia.
- Trebuie să mai putem face ceva. - Sun-o pe mama!
Nu! Nu...
De ce tocmai acum? De ce azi, și nu în altă zi?
Toată viața mea am căutat o pârghie.
Apoi, ce să vezi, am găsit ceva inexplicabil în cabana lui Jim Valenti.
Am aflat multe lucruri, de fapt, în ultimele săptămâni.
Am găsit pe dark web o mulțime de conspirații guvernamentale.
Toate aveau legătură cu tine. Te-am urmărit până aici de câteva ori.
Am refăcut o cartelă telefonică pe care o aruncaseși.
Și, în cele din urmă, am sunat-o pe mama.
Când încerci să afli informații de la inamic,
cheia e să găsești un defect în sistem și să-l exploatezi.
Tu ești "defectul", tată.
Liz, tu ai creat serul ăsta. Trebuie să găsești și un antidot.
Dar nu avem timp!
Ți-am ascuns asta pentru binele tău. Din cauza acestui proiect,
familiile Manes și Valenti au suferit decenii la rând.
- Încerc să te protejez, fiule. - Kyle Valenti știe?
Normal. El e un bărbat adevărat.
Dar nu e copilul meu, nu? Nu sunt obligat să-l protejez!
Despre ce vorbești, tată?
Când aveam 17 ani, voiam să fac muzică, iar tu m-ai trimis pe front!
Nu vrei să mă protejezi! Crezi că-ți voi compromite misiunea
fiindcă mă consideri slab și pentru că sunt homosexual.
Ce urmărești?
Vreau să distrug ceea ce prețuiești tu cel mai mult, iar tu să fii de față.
Ți-am spus... Am încercat să te protejez.
Cei din proiect mi-au confirmat recent implicarea lui Guerin în terorism.
Ce naiba faci?!
Max crede că prepari un leac miraculos pentru Isobel.
Mă ocup de asta, bine? Rosa a fost cea mai creativă din familie.
Genele pentru artă, dans și poezie s-au consumat până am apărut eu.
Ca să fiu creativă, ascult "Jagged Little Pill".
Așa scot la iveală creativitatea.
- Ți-a venit vreo idee? - Da.
M-am gândit la tine.
Ești un geniu. Nu înțelegeam de ce nu ai mers la facultate.
Dar apoi mi-am dat seama că ce voiai tu să înveți nu se predă.
Ce știi, Michael? Ce știi despre extratereștri?
- Nu am încredere în tine. - Eu încerc să te ajut!
Max nu-și dă seama, dar eu, da. Știu că l-ai manipulat
ca să-ți fie cobai și că la fel faci cu Valenti.
Tu nu vrei s-o salvezi pe Isobel, mai ales, după ce-a făcut.
Nu pot să spun că nu-ți dau dreptate...
Dar nu pot avea încredere în tine.
Mă duc înapoi la spital.
Nu-l pot lăsa pe Max singur, în timp ce ea moare.
Nu-l pot lăsa s-o vadă cum moare.
Tot ce știi despre voi e aici?
Nu pare locul unde să ascunzi marele secret?
Nu. Și asta e ideea, m-am prins.
Cred că aici a fost un buncăr.
- Alea sunt de la OZN? - Nu au fost verificate, dar da.
Nu!
Nu pune mâna! Ce e acolo nu o va salva pe Isobel.
Unde ai găsit toate astea?
Pe unele le-am găsit îngropate, pe altele le-am luat de pe dark web,
am furat ce se mai putea de pe la muzeul dedicat OZN-urilor.
Încerci să reconstruiești nava, nu-i așa?
Liz, trebuie să-ți spun ceva...
Înainte să începem.
Ce mai e acum?
Acum zece ani, tu nu ai plecat din oraș de bunăvoie.
După ce a murit Rosa, Max era praf. Nu putea să te vadă cum suferi.
Avea să cedeze și să-ți spună adevărul, iar noi nu l-am fi putut lăsa.
Așa că Isobel ți-a influențat gândurile și te-a convins să pleci din oraș.
Înainte de absolvire, înainte de înmormântarea Rosei.
Și fără Max.
Max urma să-mi spună adevărul.
Da. Era foarte tulburat.
- De ce-mi spui toate astea? - M-am săturat de atâtea minciuni.
Dacă e să te las să experimentezi pe Isobel, vreau să știi totul.
Nu Isobel m-a convins. Îmi făcusem deja itinerarul, voiam asta dintr-a 10-a.
- Nu înțelegi. - Isobel nu poate controla oamenii.
Poate doar să-i influențeze.
- Ce-i aia? - Ți-a arătat Max capsulele, nu?
Am scos asta din ele acum câțiva ani.
Se evaporă în contact cu atmosfera terestră,
așa că e foarte greu de descompus.
Dacă lichidul ăsta v-a menținut în stază timp de 50 de ani
înseamnă că asta ne trebuie.
Am tot ce-mi trebuie ca să descopăr ce proprietăți regenerative are.
- Fir-ar, nu am destul timp! - Ba da! Avem timp.
Ai avut dreptate. Dacă vom colabora, noi doi vom găsi o soluție.
Hai!
De câte ori să-ți spun că e periculos să citești când mergi?
Ce cauți aici? Te-a chemat cineva? Isobel e bine...
Știu. Doar că... Grace Glass a trecut prin asta acum doi ani.
Bea mult și lua antidepresive. Nu e ceva neobișnuit.
Dar i-am adus lui Isobel halatul, niște reviste...
- E bine, n-are nevoie de... - De ce?
De mine, evident. Nu are nevoie de mine.
Știi ceva?
- Dă-i doar revistele! - Mamă, stai!
Problema e că...
Tu și Isobel nu m-ați lăsat niciodată să vă fiu mamă.
Ce tot spui?
Tu și tata ați fost niște părinți grozavi.
Am fost fericiți, nu am avut nevoie de nimic.
- Nici de mine. - Ne-ați oferit atât de multe...
Poate că n-am știut noi cum să cerem mai mult.
Acum e Noah la Isobel, dar cred că i-ar plăcea să te vadă.
Nu, lasă...
- O să vin mâine. - Bine. Mâine e foarte bine.
Salut!
Ce se întâmplă? Nu-mi zice nimeni nimic...
A scuipat mult sânge. E de la ficat?
- Vorbește cu Max. Eu nu am voie să... - Sunt soțul ei!
- Sunt ruda ei. - Atunci, lasă-mă s-o tratez.
Te rog!
Capsulele astea ne vor ajuta să oprim timpul în loc.
S-o ținem pe Isobel în viață, în stază, cât cercetăm.
Trebuie doar să vedem cum o băgăm în capsulă.
- Ce-i acolo? - Acetonă pentru lacul de unghii.
N-o să rezolve nimic, dar nici morfina nu te ajută.
Nu pricep de ce te porți atât de frumos cu mine. Știi doar ce am făcut.
Eu am făcut stagiul de chirurgie în Idaho.
Eram înfumurat și credeam că o să fluier pe-acolo, că o să frâng toate inimile.
Dar în prima zi a avut loc un atac armat la o școală de-acolo.
La spital era haos, eu eram distrus psihic.
Când crezi că ai văzut totul...
Cât încercam să-i liniștesc pe părinți,
am văzut la televizor că cel care trăsese a fost adus la noi la spital.
M-am dus la Triaj și l-am întrebat pe șeful meu cine e ucigașul.
Știi ce mi-a spus? Mi-a spus să tac și să-mi fac treaba.
Într-un spital nu contează ce a făcut cineva înainte să ajungă la spital.
Dar eu nu sunt o criminală, sunt doar o...
- O fată pe moarte. - Ba nu!
Aici, abia când mori ești considerat mort.
De ce îi înscenezi asta lui Michael? Nu i-ai făcut destule?
Crezi că-i înscenez asta fiindcă ești orbit de perversiunile tale.
Te urmărește de peste zece ani.
Familia noastră e inamicul lui.
De 70 de ani încercăm să protejăm omenirea de atacurile speciei lui.
Te folosește ca să se infiltreze. Extratereștrii sunt monștri, Alex.
Nu vezi ce scrie acolo? Deschide ochii, băiete!
Scrie negru pe alb, incidente de violență neprovocată...
Să nu cumva să-mi spui tu cum e cu violența neprovocată!
Ai auzit?!
Tu nu vrei să faci dreptate.
Te folosești de operațiune ca să-i înfunzi pe cei pe care-i urăști.
Dar gata!
- Trebuie să găsim o breșă undeva. - Poate că există o îmbinare.
Asta, dacă nu e organic, ca o membrană.
- Cum ai prelevat substanța? - Întâmplător.
- A mers cu un ac de argint. - Du-te după ea!
Îmi dau eu seama până revii. Isobel nu mai are mult de trăit.
Argint...
Ai avut dreptate.
M-am mai documentat.
Defibrilatorul putea să mă omoare.
Ar fi fost două sicrie...
Isobel, sunt atât de...
Atât de furios pe tine... Fiindcă ți-ai făcut asta,
fiindcă ne lași pe mine și pe Michael singuri pe planeta asta afurisită.
Toată ziua m-am gândit...
Îmi doresc să te fi iubit mai puțin.
Fiindcă nu voi putea face față.
Dacă ai încercat să pleci fără să iei pe nimeni cu tine,
să știi că nu ți-a ieșit. Nu ți-a ieșit! Nu ți-a ieșit...
Fiindcă eu mor dacă te pierd.
Am vești bune. Mă rog, vești nu prea rele.
O putem salva.
- Nu e ideal, se poate să nu ne iasă. - Vreau să trăiesc!
Mai vreau o șansă!
Să-ți spun cum o să facem!
Diseară e un zbor către unitatea din Nigeria.
Tu o să vrei să supraveghezi instructajul.
Când va fi să te întorci la bază, vei cere un transfer din Roswell.
Dacă te întorci aici, o să-i anunț pe cei de la Pentagon
că ai condus proiectul Shepherd în ultimii opt ani.
Da, tată, știu că guvernul nu te mai lasă să faci asta din 2010.
Nu ți-au mai dat bani, iar tu ai continuat pe banii familiei.
Ai încălcat protocolul și ordinele directe.
Dacă vei alege să nu faci cum spun eu, te voi da în vileag.
Și vei fi concediat în mod rușinos.
Asta va fi moștenirea ta.
Și nu așa face un bărbat din neamul Manes.
Bucură-te de libertate, tată!
Liz! Vin și ei acum. A vrut să-și ia la revedere de la Noah,
să-i spună că se duce la dezalcoolizare, dar nu l-am găsit.
Mi-a ieșit. Am combinat enzime sintetice exotermice
cu bijuteriile mele, ca să fac o soluție care să modifice proprietățile.
- Michael... - Max!
- Cât o să stea acolo? - Luni, poate, chiar ani.
Vom căuta neîncetat o soluție s-o salvăm.
Când am ieșit din capsule, ne-am pierdut memoria.
- Dacă nu-și va mai aminti de noi? - Îi aducem noi aminte.
Totul!
- Promiți? - Promit.
Isobel, ești gata?
- Tu ești? - Nu mă întreba așa ceva.
- Te simți bine? - Sunt norocos, nu-i așa?
- Are o șansă datorită ție. - O să supraviețuiască.
- Liz... - Ar fi mai bine s-o ierți.
N-o să-ți alini dorul dacă ești supărat.
Mă bucur că m-a convins să plec din oraș, Max.
Am văzut două oceane în vara aia.
Plus că noi doi... nu aveam cum să fim împreună.
- Nu am aflat nimic. - Bine. Eu o să plec puțin din oraș.
În Nigeria e un program de instrucție pe care trebuie să-l supraveghez.
- Zbor plăcut! - Vreau să fii cu ochii în paișpe.
Dacă observi vreun fenomen electric ciudat
sau amprente în locuri neașteptate, te rog să mă anunți imediat.
Da. Modele fractale, simboluri dubioase, amprente. Sunt pe fază.
În plus, te rog să-l urmărești pe fiul meu.
Nu uita că îți pot transfera sora înapoi la maximă siguranță
cu un singur telefon.
Mulțumesc!
Ce rapid ai fost!
- Puteam să-ți fac una nouă. - De asta aveam nevoie.
Mama mea nu se simte prea bine. Se plimbă aiurea...
Dar, când vede firma asta luminoasă, se simte în siguranță.
Știe că îi arată drumul spre casă.
Ca un far.
Mi-am închipuit eu că e ceva siropos de genul ăsta...
Nesimțitule!
Farul...
Bună!
M-am gândit să-ți pregătesc cina.
Fiindcă ești prea slab.
Max!
Ce e?
Ați urmărit serialul ROSWELL, NEW MEXICO
Seria I Sfârșitul episodului 8
Subtitrare: Retail