Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Titanic-elokuvasta on nyt 20 vuotta. Se tuntuu ikuisuudelta.
Muistan kuvauksista kaiken, aivan kuin se olisi tapahtunut eilen.
Se oli elävää historiaa. Jokaisen yksityiskohdan piti olla oikein.
Olimme sen velkaa niille ihmisille, jotka kuolivat vuonna 1912.
Vielä nykyäänkin tunnen vastuuta siitä. Onnistuimmeko me?
Tiedämme nyt paljon enemmän kuin silloin kun kuvasimme elokuvan.
Asiantuntijat Parks Stephenson, Ken Marschall ja Don Lynch kertovat,
mitä uutta Titanicista on saatu selville viimeisen 20 vuoden aikana.
Otimme selvää, oliko aluksella riittävästi pelastusveneitä.
Leikkaisin nopeammin, jos henkeni olisi tästä kiinni.
Kuulemme yllättävän tarinan siitä, kuinka Titanicin hylky löytyi.
Kuulemme, kuinka elokuva vaikutti Titanicin matkustajien perheisiin.
- Olisin halunnut tavata Molly Brownin. - Hän oli aivan mahtava.
Vertaamme elokuvan lavasteita Titanicin hylystä löydettyihin huoneisiin -
ja teemme kokeita, jotka voivat vastata kysymyksiin,
ja jotka ovat vaivanneet minua kauan.
Paljastamme missä me olimme oikeassa ja missä väärässä.
20 VUODEN KULUTTUA JAMES CAMERONIN KANSSA
Tausta! Kuvaus alkaa!
TITANICIN LAVASTEET 1996
Kun teimme Titanicin, halusimme tehdä elokuvan,
jossa voisimme viedä katsojan aikakoneella siihen iltaan.
Halusimme tehdä siitä niin todenmukaisen kuin mahdollista.
Katsoja voi tulla Rosen hytistä ulos, kävellä käytävää pitkin,
laskeutua suuret portaat alas ja kulkea aulabaarin läpi ruokasaliin.
Kaikki oli aivan kuin Titanicissa otetuissa valokuvissa.
Titanic ei ollut enää pelkkä tarina. Katsoja tunsi olevansa itse siellä.
James ei tehnyt vain elokuvaa. Hän syventyi aiheeseensa kunnolla.
Koska elokuva menestyi niin hyvin,
saatoimme jatkossa käyttää uudenlaista teknologiaa -
ja tutkia hylkyä uudella tavalla.
Kuka voisi uskoa, että tämä kaikki on vielä täällä? Tämä on upeaa.
Minulle se ratkaisi monta mysteeriä ja vastaamatonta kysymystä.
Se innosti ihmisiä tekemään lisää tutkimusta,
ja meriarkeologit alkoivat tutkia hylkyä.
Ihmisiä kiinnostaa Titanicin historia ja sen vaikutus yhteiskuntaan.
Titanicin hylky on onnettomuuden viimeinen todistaja.
Se voi edelleenkin kertoa tarinoita niille,
jotka haluavat kuunnella, mitä hylky voi kertoa heille.
Oletteko valmis palaamaan Titanicille?
Huhtikuun 14. päivänä 1912 kello 23.40 RMS Titanic törmäsi jäävuoreen -
neitsytmatkallaan Englannin Southamptonista New Yorkiin.
Kaksi tuntia ja 40 minuuttia myöhemmin se upposi Atlantin valtameren pohjaan.
Matkustajia ja miehistöä oli yli 2 200. Vain runsaat 700 heistä selviytyi.
Hylky löydettiin vasta vuonna 1985, kun meritieteilijä Robert Ballard löysi sen -
N laivaston salaisen tehtävän aikana.
Hänen tutkimusmatkansa muutti käsitystämme meren pohjasta.
Tapasin Bobin Ronald Reaganin presidentillisessä kirjastossa,
kun menimme katsomaan kirjaston Titanic-näyttelyä.
Bob Ballard tunnetaan parhaiten siitä, että hän löysi Titanicin.
Se on mielenkiintoista, koska Titanic oli pelkkä peitetarina -
salaiselle tehtävälle, jota hän suoritti USA:n merivoimille.
1960-luvulla USA menetti kaksi ydinkäyttöistä sukellusvenettä.
Thresher ja Scorpion upposivat salaperäisissä olosuhteissa.
1980-luvulla Robert Ballardia pyydettiin tutkimaan niiden hylkyjä -
ja ottamaan selvää, oliko Neuvostoliitto käynyt niillä ensin.
Minua pyydettiin menemään Thresherin ja Scorpionin hylyille -
ja dokumentoimaan kaikki minkä löysin sieltä.
Ballard löysi sukellusveneet ja suoritti tehtävänsä niin nopeasti,
että hänellä oli vielä 12 päivää aikaa etsiä Titanicia.
Sukellusveneiden tutkiminen paljasti minulle kuinka löytäisin Titanicin.
Kun Thresher ja Scorpion hajosivat, niiden palasia vajosi pohjaan.
Merivirtaus kantoi palasia mukanaan yli 1,5 kilometrin päähän.
Siksi en etsinyt Titanicia. Aloin etsiä pohjalta sen palasia.
Kun Carpathia kuuli hätäkutsun, se oli täällä.
- Se suuntasi kohti Titanicia. - Se saapui liian aikaisin.
Astronomista navigointia voi joutua korjaamaan 8 kilometrillä.
Päätin mennä 8 kilometriä edemmäs. Sen oli pakko olla pohjoisessa.
Tutkin pohjaa idän ja lännen suuntaisesti 1,4 kilometrin välein.
Sitten ajaisin myös linjojen puolivälistä.
Tiesit jo, että palasia olisi noin 1,6 kilometrin levyisellä alueella.
Huijasin ja valitsin 1,4 kilometriä. Sitten päätin ajaa linjojen välistäkin.
Kun tutkimme yhdeksättä linjaa, löysimme rojua pohjalta.
Et tiennyt, että se oli Titanic, ennen kuin näit sen höyrykattilan.
- Hylkytavaraa! - Hakekaa Bob!
Jostain syystä en saanut unta sinä yönä.
Aamuyöllä kokki kolkutti ovelleni ja sanoi:
"Haluaisit varmaan nähdä..." Silloin säntäsin jo hänen ohitseen.
Juuri kun pääsin komentokeskukseen, me ylitimme höyrykattilan.
- Höyrykattila! - Kyllä! Kyllä!
Tiesimme, että se ei ollut mikä tahansa hylky vaan Titanic.
Se oli kuin voittavan maalin potkaiseminen viime hetkellä.
Me olimme voitonriemuisia. Me aloimme hyppiä ilmaan.
Sitten joku sanoi: "Se upposi 20 minuutissa".
Se pahaa tarkoittamaton huomautus sai meidät järkyttymään.
Miksi meidän pitäisi olla voitonriemuisia?
Meitä nolotti. Tanssimme ihmisten haudalla.
Sanoin: "Pysäyttäkää alus. Minä aion mennä kannelle."
Menimme laivan perään ja pidimme muistotilaisuuden. Se loppui siihen.
Kaikilla Titanicille sukeltaneilla on oma tarinansa sen näkemisestä.
Minulta kysytään eniten sitä,
miltä minusta tuntui nähdä hylky ensimmäistä kertaa.
Kerron heille aina sen, minkä he haluavat kuulla.
Sanon, että Titanic näyttää kauniilta raunioilta.
- Se ei tosin ole totta. - Me laskeuduimme tähän.
Se näytti Kiinan muurilta. Se oli pelkkä seinä.
Huomasin heti pohjan myrkkymaalin, joka oli vieläkin vaaleanpunainen.
Harmi, etteivät he maalanneet koko laivaa sillä.
Yksi köleistä makasi tässä.
Niin. Sitten kuljettaja sanoi: "Meidän pitää lähteä."
Hän irrotti painot ja me aloimme nousta pintaan.
Sitten näin ne silmät. Valojemme heijastus näytti silmiltä.
- Ne näyttivät ihmisten silmiltä. - Oliko se pelottavaa?
Oli. Olimme nousemassa, emmekä voineet enää pysähtyä.
Näimme ne silmät ja sitten nousimme ylemmäs. Se oli uskomatonta.
Minustakin siellä näytti siltä,
paitsi että olimme jossain täällä. Me pysähdyimme tähän.
Tässä oli mudasta muodostunut töyräs. Nousimme ylöspäin.
Sitten me laskeuduimme kannelle. Mikään ei ole makeampaa -
kuin lähestyä sitä keulasta päin. Se on paras näköala.
Näytimme sen näköalan elokuvassa. Siinä kohtauksessa -
siirrymme vuoteen 1912. Kohtauksessa näkyvät vanhan Rosen kasvot.
Kuvaamme Titanicin keulaa, ja sitten siirrymme vuoteen 1912.
Kamera siirtyy ylöspäin, ja sitten koko laiva näkyy.
Sieltä ei löydy luurankoja,
koska luu liukenee nopeasti niin syvällä.
Hylkyä tutkineet ihmiset löytävät kuitenkin kenkäpareja.
Luuranko katoaa muutamassa vuodessa,
mutta tanniinilla parkitut nahkakengät -
eivät kelpaa syötäväksi. Siksi Titanicilla on paljon kenkiä.
Kuvasimme hylkyä ja löysimme naisten kengät,
jotka olivat tytön kenkien vieressä. Ne kuuluivat kahdelle ihmiselle.
He olivat hytissään, koska hytti oli vielä siellä.
Heidän vieressään oli käsipeili ja luusta valmistettu kampa.
Näin mielessäni, että tyttö piteli peiliä,
kun hänen äitinsä kampasi.
Tämä kertoo heistä. Ne tavarat kuuluivat oikeille ihmisille.
Kaikkien nimien näkeminen kerralla on melko pelottavaa.
- Montako heitä on? - Tässä niitä on 1 496.
Kaikki nämä ihmiset joutuivat mereen.
Tällainen tieto on niin kiehtovaa.
Hylyn ja esineiden tutkiminen -
saa meidät joskus unohtamaan Titanicin matkustajien kohtalon.
Tiedostin heidän kohtalonsa, kun kävin hylyllä ensimmäistä kertaa.
Olin tutkinut hylkyä kauan, mutta tiedostin sen vasta sitten.
Jokaisella heistä on perhe, joka suree heitä ehkä vieläkin.
Hei, nimeni on Paul. Olen Isidor ja Ida Strausin pojanpojanpoika.
Halusin tavata Titanicin matkustajien perheitä,
jotta kuulisin heidän tarinansa ja mielipiteensä elokuvasta.
Aloitin Paul Kurzmanista. Hänen isoisoisänsä Isidor Straus -
oli miljonääri ja entinen kongressiedustaja.
Hän ja hänen vaimonsa Ida päättivät kuolla yhdessä Titanicilla.
Kuten varmasti tiedät, Ida meni pelastusveneeseen.
Naiset ja lapset menivät ensin. Hän odotti miestään siellä.
Hänen miehensä sanoi: "En mene veneeseen -
ennen kuin kaikki laivan naiset ja lapset ovat pelastusveneessä." Vaimo sanoi:
Ei! Olemme olleet yhdessä 40 vuotta. Menen sinne minne sinäkin!
Älä kiistele kanssani, Isidor. Tiedät, että se ei kannata.
"Olemme eläneet yhdessä."
"Me haluamme myös kuolla yhdessä."
Isidorin ruumiin läheltä löydettiin hänen medaljonkinsa.
Tässä on heidän vanhimman poikansa Jessen kuva.
Tässä on heidän vanhimman tyttärensä eli minun isoäitini Saran kuva.
Ne olivat tärkeimpiä asioita hänelle.
Tämä on elämäni tärkein esine.
Voimakas tarina.
Kun elokuva loppui, en halunnut lähteä elokuvateatterista pois.
Sinä olit tehnyt siitä niin todenmukaisen.
En päättänyt siitä yksin. Kun olimme sukeltaneet hylylle,
koko tuotantohenkilöstö -
halusi tehdä siitä mahdollisimman autenttisen.
20 vuotta sitten me halusimme herättää Titanicin henkiin.
Me käytimme sen aikaista tietoa hyväksemme parhaamme mukaan.
Sen jälkeen olen sukeltanut hylylle 33 kertaa ja oppinut uusia asioita.
Olen ratkaissut arvoituksia, joita ei ollut ratkaistu vuosikymmeniin.
Etsimme elokuvaa varten kaikki Titanicista otetut valokuvat.
Rakensimme laivan alkuperäisten piirustuksien mukaan,
ja käytimme hyväksemme kaiken vuonna 1996 saatavilla olevan tiedon.
Nyt voimme verrata elokuvassa käytettyjä lavasteita -
vedenalaisella robotilla kuvattuun kuva-aineistoon.
Nyt näemme, kuinka autenttinen elokuva oli.
Älä huoli. Tämä on olohuone.
Hienoa, he ovat rakentaneet lavastuksen täysin uudelleen.
En ole nähnyt tätä elokuvan kuvaamisen jälkeen.
Kuvasimme täällä pari ensimmäistä päivää.
Heti alussa Kate Winsletin ja Leonardon piti olla alasti.
Meitä inspiroi tämä vanha koristelu,
jota käytettiin sekä Olympicilla että Titanicilla.
Me käytimme sitä miljonäärin sviitissä.
Kukaan ei tiennyt, miltä sviitissä näytti oikeasti.
Hulluinta tässä on se, että nämä valmistettiin vuonna 1996.
Sitten vuonna 2005 kuvasimme Strauss-sviittiä B-kannella -
- ja se näytti samalta kuin tämä. - Olit siitä todella innoissasi.
Herrajumala!
Takan päällä on se sama kello!
- Katso noita koristeita. - Uskomatonta!
Se oli epätodellista. Kaikki oli säilynyt täydellisesti.
Jos sen näyttäisi elokuvassa, kukaan ei taitaisi uskoa sitä.
Kello oli kiinnitetty hyllyyn merenkäynnin takia,
mutta huoneessa ajelehtivat huonekalut eivät osuneet siihen.
Kello näyttää sitä aikaa,
kun tämä hytti jäi veden alle.
Me tiedämme, mitä aikaa komentosillan kello näyttää.
Jos vertaamme tämän kellon aikaa komentosillan kelloon,
voimme saada selville, kuinka nopeasti Titanic upposi.
Sinun pitää hakea se sieltä, jotta näemme mitä aikaa se näyttää.
CQD-viestikö?
LENNÄTINHUONE
Kyllä. Lähetä hätämerkki. Sijaintimme on tässä.
Rakensimme radiohuoneen niin autenttiseksi kuin pystyimme.
Meillä oli siitä vain yksi huono valokuva.
- Siinä näkyi tämä alue. - Siinä ei näkynyt tätä aluetta.
- Oletimme, että se oli siinä. - Koska se näkyi Olympicin kuvissa.
Niin. Me kopioimme RMS Olympicin lennätinhuoneen,
mutta hylyltä saadut kuvat paljastivat, että olimme väärässä.
Tämä osa oli tehty oikein ja tämä väärin. Huoneita oli kaksi.
Nämä kaverit olivat sankareita.
Radio-operaattorit olivat oman aikansa hakkereita.
Bride ja Phillips tekivät päätöksiä, jotka pelastivat satoja ihmishenkiä.
Päivää ennen törmäystä heidän radioonsa tuli sähkövika.
Marconin ohjekirja neuvoo, että siinä tilanteessa -
sitä ei saa käyttää, ja insinöörin pitää korjata se satamassa.
Hätätilanteissa heidän olisi pitänyt käyttää tätä käämiä,
mutta silloin radion kantavuus olisi ollut todella huono.
Teoriassa noin sata kilometriä.
Carpathia oli yli sadan kilometrin päässä,
kun siellä kuultiin Titanicin hätäviesti.
Jos he eivät olisi korjanneet radiota itse,
he eivät olisi voineet puhua Carpathialle, joka pelasti yli 700 ihmistä.
Kaikki oli sen ansiota, että nämä kaverit eivät totelleet sääntöjä.
SUURI PORTAIKKO
Haluatko päästä oikeisiin juhliin?
Rakensimme suuren portaikon alkuperäisellä tavalla.
Sen jalusta oli teräksinen. Kun upotimme laivan, portaat irtosivat.
Puu kelluu. Portaat irtosivat jalustasta ja alkoivat kellua.
Ne osuivat sijaisnäyttelijöihin, mutta he eivät loukkaantuneet.
Hylystä ei aluksi löydetty portaikkoa.
Kaikki olettivat, että puuta syövät nilviäiset olivat syöneet sen.
Meitä ihmetytti kuitenkin,
miksi kaikki puiset pylväät ja seinäpaneelit olivat jäljellä D-kannella.
Portaikko oli jykevä. Se oli valmistettu tammesta.
Vaikka puu olisi kadonnut, minne valurautaiset kaiteet katosivat?
Juuri niin. Kuvasimme D-kannen lattiaa vedenalaisella robotilla -
emmekä löytäneet yhtään jäännettä valurautaisista kaiteista.
Sitten me päättelimme, että portaat kelluivat ulos hylystä.
Se on mielenkiintoista, koska taide matki oikeata elämää.
Jos emme olisi tehneet elokuvaa, emme tietäisi vastausta tähän.
Titanic-näyttelyssä menneisyys kummittelee.
Kansituoli, kultainen taskukello ja päällystakki.
Tunsin heidän sielujensa läheisyyden silloinkin kun kuvasin elokuvaa.
Hän on James Cameron. Hän on Jackie Drexel.
Hänen isovanhempansa olivat John Astor ja Madeleine Astor.
John Jacob Astor ja Madeleine.
John oli Titanicin rikkain mies. Hänellä oli uusi vaimo.
He aikoivat perustaa perheen.
Jackiellä on vahva luonne. Näin hänessä samaa elämäniloa -
jollaista kuvittelen hänen isoisällään olleen.
Kiitos, että tulit tänne. Kuulin, että isäsi oli -
Madeleine Astorin vatsassa silloin. Hän oli viidennellä kuukaudella.
Hänen vaimonsa Madeleine on minun ikäiseni. Hän on raskaana.
- Hän vaikutti mielenkiintoiselta. - Hän oli kiehtova mies.
Hän oli eniten kuuluisa siitä, että hän kuoli sankarina.
Hän oli tiedonhaluinen ihminen.
Kuvasimme muutaman kohtauksen, joita ei sittemmin käytetty.
Hän leikkasi pelastusliivit auki. Hän otti selvää, kuinka ne toimivat.
- Nämä olivat Madeleinen päällä. - Ne näyttävät pieniltä.
Ne pitivät hänet lämpimänä ja ehkä pelastivat hänen henkensä.
Joku tarjosi niitä isälleni,
mutta hän ei voinut puhua siitä, eikä edes ajatella sitä.
Se päivä muutti hänen elämänsä. Hänen äitinsä ei toipunut siitä.
Satutko tietämään kuinka isoisäni kuoli?
Olisiko isoäitini pelastusvene ollut niin lähellä häntä,
- että hän olisi nähnyt sen? - En usko niin.
- Hän kuoli savupiipun alle. - Hän oli noen peitossa.
Kun näin kaikkien kasvot vedessä, se oli minusta pelottava näky.
Tiedostin vasta elokuvan tekemisen jälkeen,
että tämä on melko tuoretta historiaa.
Kuvasin sitä, kuinka kauheata selviytyjien elämä oli.
Heidän piti palata sinne ja yrittää löytää henkiin jääneitä.
En tiedostanut, miltä sen näyttäminen tuntuisi -
niiden mielestä, joiden perheet olivat kärsineet siitä.
En ollut koskaan ajatellut sitä. Kun näin sen, järkytyin.
Titanic-elokuvassa tapahtumat kuvattiin mahdollisimman autenttisesti.
Aluksen keula upposi ensin. Sen perä nousi ilmaan,
kunnes perän paino katkaisi aluksen kahteen osaan.
Olen miettinyt viimeiset 20 vuotta, olimmeko me oikeassa.
Olen käynyt hylyllä monta kertaa.
Pyysin insinöörejä analysoimaan alukseen vaikuttaneet voimat.
Nyt haluan tehdä oikean upottamiskokeen,
jossa voimme käyttää hyväksemme uutta tietoa.
Uppoaako se samalla lailla kuin elokuvassa? En tiedä.
Yritämme toistaa alukseen vaikuttaneet voimat.
Siitä on aina ollut olemassa monta teoriaa.
Me haluamme löytää uskottavan teorian.
Haluamme saada selville, irtoaako tämä puoli toisesta.
Olen puhunut paljon siitä, että Titanicin keula katkesi.
Siitä ei ole todisteita. Kukaan ei voi todistaa sitä vielä.
Sitten keksin rakentaa pienoismallin ja rikkoa sen.
En voi todistaa, että sille tapahtui varmasti niin
mutta haluan todistaa sen mahdolliseksi.
Sitten minun ei tarvitse tehdä uutta elokuvaa.
Aioimme upottaa sen pyrotekniikan avulla.
Ajattelin heti Gene Warrenia.
Olen tuntenut hänet kauan ja olemme työskennelleet yhdessä.
Miten saisimme sen kellumaan, kun se katkeaa?
Hän halusi saada selville,
miten Titanic upposi.
Vesi käyttäytyy aina samalla tavalla.
Katsotaan mitä keula ja perä tekevät. Voimme luoda tämän tapahtuman uudelleen.
Olen halunnut tehdä tämän jo kauan aikaa.
Tiesin, että yhdessä kokeessa -
on vaikea toistaa kaikkea sitä mitä tiedämme Titanicin uppoamisesta.
Nyt sain tilaisuuden nähdä, kuinka vaikeaa se oikeasti on.
Jäävuori edessä!
Olen miettinyt 20 vuotta miksi Titanic upposi sillä tavalla.
Elokuvassa se katkeaa. Perä putoaa alas ja saa aikaan suuren aallon.
Keula vetää perää alaspäin ja perä nousee pystyyn.
Keula irtoaa ja uppoaa. Sitten perä uppoaa hitaasti.
Se oli niin tarkka kuvaus kuin oli mahdollista siihen aikaan.
Olen kuitenkin aina halunnut tietää miten se tapahtui.
Työryhmämme on käyttänyt hyväkseen kaikenlaista tietoa,
kun he ovat yrittäneet selvittää, miten Titanic upposi.
Tiedämme hylyn perusteella, mistä kohtaa se katkesi.
Koska Jim on tutkinut Titanicin keulaa, me tiedämme paremmin,
mitä sille tapahtui, kun se alkoi upota meren pohjaan.
Masto kaatui taaksepäin.
Kaikki B-kannen etuikkunat ovat rikkoutuneet.
Tämä viittaa voimakkaaseen pitkittäissuuntaiseen virtaukseen.
Hylyssä on selviä jälkiä siitä, että todella voimakas virtaus -
kulki aluksen keulasta kohti sen perää.
Sen voi selittää vain sillä, että se upposi pystysuunnassa.
20 metrin mittainen pala köliä ja osa laivan kaksoispohjaa -
löydettiin kaukana hylystä.
Mikä oli irrottanut ne laivasta? Laivan etuosa repi ne irrotessaan irti.
Kun yhdistämme kaikki nämä tiedot,
voimme takaisinmallintaa uppoamisen tärkeät vaiheet.
Pyysimme USA:n merivoimia tekemään kaksi tietokonemallia Titanicista.
Toinen esittää, miten vesi eteni laivan sisällä.
Toinen mittaa runkoon kohdistuneita voimia.
Saimme selville, että Titanicin ei tarvinnut nousta pystyyn.
Mallin mukaan jo 23 asteen kulma -
aiheuttaisi Titanicin katkeamisen.
Koska Titanic oli suurikokoinen laiva,
sen uppoamiseen vaikutti todella moni tekijä.
Voimme tutkia osaa niistä tietokonemallin avulla,
mutta tekijöitä on liian monta.
Yritämme tutkia tätä eri näkökulmasta fyysisen mallin avulla.
Hydrodynaamisesti se on melko samanlainen kuin Titanic.
Tämä malli ei ole yksityiskohdiltaan täysin tarkka,
mutta tärkeintä oli, että se oli saman muotoinen.
Pienoismallin piti ensin kellua ja sitten upota -
tutkimuksessa saatujen tietojen mukaisesti.
Se oli 20 metriä murtumakohdasta taaksepäin.
Pienoismallin piti katketa. Meidän piti asentaa siihen mekanismi,
joka katkaisisi sen tietokoneen laskemasta kohdasta.
- Onko saranakohta tuossa? - Se on tässä.
Ei tuo ole saranakohta. Sarana on tässä.
Jim neuvoi meitä hieman. Teimme sen melkein oikein,
mutta hän halusi saranan eri paikkaan.
Se on kuin banaaniteoria. Kun laiva katkesi,
sen vahvin osa, köli, piti osia yhdessä.
Puolisko uppoaa ja repäisee kölin irti. Tämä on kuin sarana.
Kun se irtosi, se melkein muodosti kolmannen palasen.
Köli liikkui näin. Se ei välttämättä irronnut heti.
Sen me haluamme saada selville.
Emme voi koskaan todistaa, mitä sille oikeasti tapahtui.
Voimme vain todistaa, mitä saattoi tapahtua.
Veden virtaus pystyi kaatamaan maston taakse -
ja irrottamaan ohjaamon.
Jim huomasi, että pienoismalli ei kärsisi voimakkaasta virtauksesta,
joka oli vahingoittanut hylyn rakenteita.
Hän pyysi meitä poistamaan keulasta kaiken ylimääräisen nosteen.
Pienoismallissa ei ollut väliseiniä,
eikä mitään hidastamassa veden etenemistä sen sisällä.
Me lisäsimme siihen sieniä ja vaahtoa. Vaahto lisäsi nostetta -
ja sieni auttoi hidastamaan veden kulkua pienoismallin sisällä.
Vesi tulee tänne todella nopeasti.
Tämä sieni voi myös imeä vettä itseensä todella nopeasti.
Jokainen kokeilu auttoi meitä muuttamaan pienoismallia siten,
että se käyttäytyisi siten kuin sen piti.
- Voidaanko jo upottaa se laiva? - Me teemme sen banaaninkuorijutun.
Siinä on liikaa nostetta. Sen pitäisi upota nopeammin.
Meillä oli uusi ongelma. Kun Titanic upposi, se menetti nostetta.
Me käytimme vaahtoa. Emme saaneet sitä katoamaan kun laiva katkesi.
Meidän piti saada vaahto irtoamaan pienoismallista,
jotta se menettäisi nostetta kun se katkesi.
Jos yritämme säätää nostetta, ja laiva katkeaa samalla tavalla kuin elokuvassa,
- se on liian korkealla veden päällä. - Niin. Se ei toimi oikein.
Siinä vaiheessa kaikki alkoivat auttaa.
Tähän pitäisi porata reikiä, ja tämä osa pitää täyttää sienellä.
Hän alkoi auttaa ja touhuta kuin 20-vuotias.
Me viritimme pienoismallia ja teippasimme ja kolvasimme sitä.
Se ei vienyt minua vain 20 vuotta taaksepäin elokuvan kuvausaikaan.
Minulle tuli mieleen 80-luvun alkupuoli.
- Olet tehnyt tätä ennenkin. - Olen räjäytellyt näitä ennenkin.
Aloimme oppia,
kuinka voimme katkaista sen oikein muuttamalla ajoitusta.
Osasimme säätää, kuinka paljon laivan perä ja keula kallistuivat.
Tietokonesimulaation paljasti hetken,
jolloin laivaan kohdistuneet voimat olivat vahvempia kuin sen runko.
Laivan piti katketa sillä hetkellä.
Se tapahtui, kun laiva oli 23 asteen kulmassa.
Me upotimme pienoismallin 23 asteen kulmassa, ja se käyttäytyi oikein.
Sen piti katketa 23 asteessa. Tämä katkesi 25 tai 26 asteen kulmassa.
Se yrittää kertoa meille jotakin. Alamme päästä tästä selville.
Laiva kallistui lisää, kun se katkesi.
Perä nousi hieman ylös ja me näimme katkeamiskohdan.
Keula kääntyi alas, irtosi ja putosi pystyasennossa.
Siksi voimme olla melko varmoja,
että Titanic oli 20 - 30 asteen kulmassa, kun se katkesi.
Potkurit ovat ulkona vedestä.
Se katkeaa vesirajan kohdalta. Se nousee hieman.
Keula kääntyy alas ja kääntää perää pystyyn.
Me onnistuimme!
Pienoismalli käyttäytyi lähes samalla tavalla kuin se kuvattiin.
Perä nousi pystyyn, ja Jackille ja Roselle jäi hetki olla perässä.
Perä nousi lähes pystysuoraan asentoon.
Sen nähneet ihmiset sanoivat,
että se oli kuin taivaaseen osoittava sormi.
Me näimme aivan saman asian.
Tämä ei ollut tieteellisesti järjestetty perusteellinen koe,
mutta näemme siitä, että tämä oli mahdollista.
Perä voi käyttäytyä kahdella lailla.
Perä voi kaatua taaksepäin,
mutta silloin se ei ole pystyssä, kun se uppoaa.
Laivan perä voi joko upota pystyasennossa -
tai kaatua taaksepäin, mutta se ei voi tehdä molempia.
Siksi tämä on kuvattu väärin elokuvassa.
Minusta laivan perä ei kaatunut taaksepäin,
koska laivan etuosa vahingoittui nopean uppoamisen takia.
Etuosassa näkyy 5 tai 6 nopean virtauksen aiheuttamaa vahinkoa.
Sille voi olla vain yksi selitys.
Etuosa kääntyi kohti pohjaa ja vajosi kuin kivi.
Siksi on mahdollista, että peräosa oli pystyasennossa.
Peräosa ei voinut sekä kaatua taaksepäin että olla pystyssä.
Olemme koko ajan pääsemässä lähemmäs sitä mitä siellä tapahtui.
Tehdään se uudelleen. Se oli täydellistä!
Nämä laskelmat, mallit, ideat ja tutkimus -
ovat minusta kiehtovia ja jännittäviä.
Meidän täytyy aina pitää mielessä, että Titanic oli oikea onnettomuus,
joka tapahtui oikeille ihmisille. Menneisyyttä ei voi unohtaa.
Unohdan sen joskus hetkeksi, mutta en halua unohtaa sitä kauaksi aikaa.
Pienoismalli upposi sekunneissa.
Tosiasiassa matkustajilla oli noin puolitoista tuntia aikaa paeta.
Noin kaksi kolmasosaa heistä kuoli.
Se herättää kysymyksen. Olisimmeko voineet pelastaa enemmän ihmisiä?
Anteeksi, herra Andrews, koska laskin tämän päässäni.
Vertasin pelastusveneiden lukumäärää matkustajien lukumäärään.
Minusta tuntuu siltä, että kaikki eivät mahtuisi veneisiin.
Puolet heistä mahtuvat niihin.
Titanicilla oli 20 pelastusvenettä. Vesille laskettiin vain 18.
Jos siinä olisi ollut enemmän pelastusveneitä,
olisivatko useammat ihmiset selvinneet hengissä?
Olisiko miehistö ehtinyt laskea ne kaikki vesille siinä ajassa?
Olen miettinyt tätä kauan. Nyt me aiomme kokeilla tätä.
Me käytimme pelastusveneen kopiota, jota käytettiin elokuvassa.
Kiinnitimme pelastusveneen nostopuomit yhtä korkealle -
kuin ne olivat Titanicissa.
Miehistömme laski veneen, jotta tietäisimme kuinka kauan siinä kestää.
Peitteen poistamisessa kestäisi ehkä kaksi minuuttia.
Siksi kelloon asetettiin valmiiksi kaksi minuuttia.
Köydet ovat veneessä. Teidän on taiteltava ne kannelle.
- Sinä taittelet sen tuonne ja sinä tuonne. - Voimme taitella sen tuohon.
Laita se sinne, mihin olisit laittanut sen laivalla.
Komenna uteliaat matkustajat pois tieltäsi.
Voit huutaa meille, mutta ole kohtelias,
koska olemme rikkaita matkustajia.
Kun saat lähtömerkin, valmistele vene ja sano kun se on valmis.
- Köydet kannelle. - Otamme aikaa.
Poistakaa tukipuut.
Tuokaa vene ulospäin.
Vinssi on todella hidas.
Sitä pitää vääntää paljon, eikä vene liiku kuin vähäsen.
Miehistön piti puhua toisilleen veneen päistä käsin.
Laivasta purkautui paljon höyryä, joten he eivät voineet kuulla hyvin.
Heidän piti joko huutaa -
tai osata tehdä töitä samassa tahdissa.
Selvä, hyvä!
- Laskekaa vene alakannelle! - Koska he menevät kyytiin?
Vene pitää ensin laskea alakannen lattian korkeudelle.
Ihmisten pitää pystyä astumaan veneeseen turvallisesti.
- Seis! Kiinnittäkää vene! - Pysäyttäkää kello!
- 8 minuuttia ja 30 sekuntia. - Nyt arvioimme lastausajan.
He eivät olleet koskaan harjoitelleet tätä.
Haluan kokeilla kauanko jokaisessa vaiheessa kestää.
Heidän tahtinsa luultavasti muuttui ajan kanssa.
Alussa se oli hidasta, koska ihmiset olivat vastahakoisia.
Kun ihmiset hätääntyivät, se sujui nopeammin.
Lastaamisaika voi olla 10 minuuttia. Tässä kesti siis 18,5 minuuttua.
Laskemme sen nyt alemmalle kannelle.
- Valmiina? Käynnistäkää kello. - Valmiina? Laskekaa venettä.
- Se nykii kun se laskeutuu. - Eikä siinä ole edes ihmisiä.
Tämä olisi kolme kertaa vaikeampaa, jos siinä olisi ihmisiä.
- Selvä. Lopettakaa. - Pysäyttäkää kello.
- Kauanko siinä kesti? - Alle kaksi minuuttia.
Kolmessa metrissä kesti kaksi minuuttia. Veteen on vielä 15 metriä.
Siksi me lisäämme vielä 10 minuuttia. Aika on 30,5 minuuttia.
Ihmiset kiipesivät veneeseen ja seuraavaa vinssattiin jo.
Se täytyy ottaa huomioon kokonaisajassa.
Veneiden laskemisessa olisi kestänyt noin kaksi tuntia.
Heillä oli vain 1,5 tuntia aikaa laskea pelastusveneet.
He onnistuivat laskemaan veneet siinä ajassa.
Ei. Heillä ei ollut aikaa laskea kahta viimeistä venettä.
On uskomatonta, että he ehtivät laskea niin monta pelastusvenettä.
Titanicin uppoamisen loppuvaiheessa -
pelastusveneet alkoivat olla toistensa päällä.
Siksi miehet alkoivat leikata köysiä poikki linkkuveitsillä.
Haluan ottaa selvää, kuinka vaikeaa se oli.
- Nostakaa veneen toista päätä. - Nostakaa sitä muutama sentti.
Nostetaan sitä 30 senttiä. Silloin täällä alkaa tapahtua!
Nostakaa sitä 30 senttiä.
Kuka saa leikata köyden? Minä voin tehdä sen.
Tapahtuipa mitä tahansa, me kuvaamme sen.
- Otamme aikaa. - Selvä.
- Onko tämä edes oikea veitsi? - Sen pitäisi olla terävä.
- He käyttivät tällaisia veitsiä. - Luotan asiantuntijuuteesi.
Leikkaisin nopeammin, jos henkeni olisi vaarassa.
- Lupaavaa. - Melkein valmis.
Voitteko kuvitella, että kaikki kirkuivat ja laiva upposi nopeasti?
- Päällesi on tulossa toinen vene. - Kohta täällä alkaa tapahtua.
Tämä näyttää lupaavalta.
- Hienoa! Nyt se on irti. - Niin.
- Kauanko siinä kesti? - 1,40.
Jos henkeni olisi vaarassa, voisin leikata sen 30 sekuntia nopeammin.
Jos siellä olisi ollut enemmän veneitä, ne olisivat olleet tiellä.
Cherbourgissa kyytiin nousi nainen, jonka nimi oli Margaret Brown,
mutta me kutsuimme häntä Mollyksi.
Nyt häntä voisi kutsua uppoamattomaksi Molly Browniksi.
En halua kuhnustella täällä. Ota tämä!
Margaret on yksi kuuluisimmista henkiin jääneistä ihmisistä.
Hänen vahvasta luonteestaan tuli osa Titanicin tarinaa.
Margaret Brown oli selvästi mieleenpainuva ihminen.
Hän kuulosti sisukkaalta. Olisin halunnut tavata hänet.
Olet tainnut periä hänen eloisuutensa.
Se oli kivasti sanottu. Hän oli älykäs.
Hänellä oli tunneälyä, ja hän osasi tulkita tilanteita.
Hän oli pelastusveneessä 6 sen miehen kanssa,
joka ohjasi laivaa sen osuessa jäävuoreen.
Hänen olisi pitänyt huomata jäävuori aikaisemmin.
Ruorimies Hitchens ei suostunut lähtemään. Heille tuli riita.
- Täällä on tilaa kaikille! - Kohta täällä on yksi paikka lisää,
jos et tuki turpaasi!
Isoisoäitini tarina alkoi siitä kohtaa, jossa elokuvasi loppui,
koska myöhemmin sinä yönä -
hän alkoi johtaa sitä pelastusvenettä.
Hän käytti samaa uhkaa, jolla Hitchens oli uhannut häntä.
"Jos ette tottele, heitän teidät yli laidan!"
Jos palaamme laivalle, heitä tulee tänne liikaa ja me uppoamme!
Lopeta. Sinä pelotat minua.
Herra Hitchens oli kuulemma sanonut jälkikäteen:
"Miksi rouva Brownin piti tulla juuri minun veneeseeni?"
Rouva Brown uhmasi häntä, koska hän ohjasi laivaa törmäyksen aikaan.
Nyt olen oppinut hieman lisää sukulaisestani.
Haluaisitko sinä muuttaa mitään nyt kun näin paljon aikaa on kulunut elokuvasta -
ja olet nähnyt ihmisten reaktion elokuvaan?
Olen ymmärtänyt uusia asioita, koska olen tavannut ihmisiä,
joilla oli yhteys Titaniciin.
En tiennyt niistä kun kuvasin elokuvaa.
Tiesin, että se oli historiaa, mutta en ymmärtänyt,
mitä tämä tarina oikeasti merkitsee kaikille näille perheille.
Perämies William McMaster Murdochin tapauksessa päätin,
että elokuvassa hän ampuisi jonkun, ja sitten hän ampuisi itsensä.
Hän oli oikea ihminen. Emme tiedä varmasti, että hän teki niin.
Kirjoitin tarinan niin, koska päättelin,
että hän oli työvuorossa, ja että hänellä oli suuri vastuu.
Kirjoitin elokuvan juonta, enkä tarkistanut historian tosiasioita.
En tullut ajatelleeksi sitä, että hänen sukulaisensa -
voisivat loukkaantua sellaisesta. He todellakin loukkaantuivat siitä.
Ehkä minun ei olisi pitänyt nimetä häntä.
Hän olisi voinut olla vain joku, joka sattui olemaan silloin paikalla.
- Mitä, herra Murdoch? - Jäävuori, herra.
Tutkimusmatkoilla me odotimme, kunnes kello oli 23.40.
Olimme samassa paikassa samaan aikaan, kun Titanic osui jäävuoreen.
Menimme tutkimusaluksen keulaan,
ja nostimme maljan RMS Titanicin matkustajien ja miehistön kunniaksi.
Nyt haluan nostaa maljan teille -
Titanicista selvinneiden jälkeläisille. Te olette osa tätä historiaa.
Kiitos, että jaoitte sen kanssamme. Teidän esi-isillenne!
Titanic on aina ollut osa näiden ihmisten perhettä.
Se on aina vaikuttanut heihin ja se on heille tärkeä asia.
He ovat tärkeitä Titanicia tutkiville historioitsijoille.
Nämä ihmiset kertovat eteenpäin Titanicia koskevaa tietoa.
Siksi, että teit parhaasi.
Jim Cameronin Titanic menestyi yli odotuksien.
Tiesimme, että siitä tulisi mahtava elokuva.
Ne olivat hyvät kulissit rakkaustarinalle.
Tämä hylky, joka on kiehtonut ihmisiä kauan, herätettiin henkiin.
Jos palaatte laivalle, veneeseen tulevat ihmiset voivat upottaa sen.
Siksi teidän pitää valita heidän ja itsenne välillä.
James Cameron herätti Titanicin henkiin samalla tavalla -
kuin minun maalauksissani. Se on mittaamattoman arvokasta.
Titanic oli minulle vanha nainen, joka makasi haudassaan.
Jim näytti minulle, että Titanic onkin kaunis nuori nainen.
Hän näytti minulle kauniin laivan. Ihastuin siihen.
Titanic oli paikka, jossa esitettiin teini-ikäisten rakkaustarina.
Sen ei ollut tarkoitus olla historiallinen kertomus,
mutta sen ansiosta Jim innostui tutkimaan sitä lisää,
ja hän alkoi tehdä tutkimusmatkoja hylylle.
Koska hän kiinnostui siitä niin paljon,
me olemme saaneet selville asioita,
jotka ovat muuttaneet historian käsitystä Titanicista.
Titanic ja sen tarina kiehtoivat minua. Halusin tietää lisää.
Halusin saada tietooni sen viimeiset hetket ja miten se upposi.
Emme tiedä, mitä siellä oikeasti tapahtui,
mutta tiedämme, mitä siellä on voinut tapahtua.
Titanic ei ollut pelkkä tarina. Se tapahtui oikeasti.
Meidän pitää kunnioittaa siellä kuolleita ja heidän sukulaisiaan.
Elokuvantekijöiden täytyy ymmärtää tämä vastuu ja toimia oikein.
Tekstitys: Katja Reijonen