ANTERIORMENT
A Celebrímbor l'ha consumit la feina.
Em demana que m'ocupi dels assumptes administratius.
És només fatiga.
Ets el senyor d'Erégion. Tens responsabilitats.
Si els Nou no estan perfets, res no importa.
Sense mithril, els Anells de Poder no es podran acabar.
Ens en cal més.
La resposta és no.
Digues-li que ampliem l'excavació.
T'has tornat boig?
Treu-te l'anell.
No t'he de demostrar res, a tu, noi.
Ens encadenarem davant de la mina, si fa falta.
Disa?
Els orcs no són a Mórdor.
Una legió d'ells es dirigeix a Erégion.
La Galàdriel tenia raó.
Heu d'enviar-los ajuda!
Els nostres exèrcits no podran derrotar l'Adar i en Sàuron. Sols, no.
T'he fet venir
perquè tenim un enemic comú.
L'Élrond s'apressa des de Lindon amb un exèrcit d'elfs.
I amb Nenya, el meu anell.
En Sàuron es pensa que està lluny del meu abast,
però sé que s'amaga a Erégion.
Vas fent progressos?
No puc forjar més anells sense mithril.
He estat a Khazad-dûm.
Una novena part...
hauria de valdre.
En Sàuron no disposa de cap exèrcit,
per això ha atret el teu fins aquí.
Vol que ataquis Erégion.
Erégion caurà.
I en Sàuron amb ella.
Lligueu-la.
No!
És el que en Sàuron vol!
Nou...
pels homes mortals.
Hola, senyor ratolí.
Has caigut?
Vine. El terra no és lloc pel més gran dels elfs ferrers.
No, és que...
Al martell de Fëanor li manca...
Li manca...
Ja saps que ets molt oblidadís.
No, no.
No, això ha estat diferent.
Espero que no tornis a sentir-te sobrepassat.
No.
Ben al contrari, de fet.
Aquestes setmanes he percebut una claredat,
una agudesa que feia anys que no coneixia.
I és gràcies a tu.
Si us plau.
Quan el món resta quiet,
és quan les idees flueixen amb llibertat.
La meva tasca és ajudar-les a compartir els secrets de la seva cançó.
Vas fent progressos?
Els Anells de Poder gairebé estan perfets.
Manca gaire?
Què són, uns dies més,
per perfeccionar allò que ha de durar per sempre?
Serà una ocasió trista.
He gaudit d'aquest temps plegats.
Bé, tot té un final.
Una llàstima, oi que sí?
Ha arribat l'hora.
Missenyor.
Què ordena, el senyor Celebrímbor?
El senyor rebutja autoritzar un contraatac.
Diu que el riu ens protegirà.
Cada moment que dubtem moren més elfs.
Hem de fer alguna cosa.
I per això mateix el desobeirem.
Reuniu les millors tropes.
Jo comandaré les defenses.
- Que els Vàlar us beneeixin. - Per aquí!
Què passa? Què els amagues?
En Celebrímbor ha perdut el seny.
Estem sols.
De pressa.
Sols no.
Has demostrat la teva vàlua, Mirdania.
Quan arribi l'hora, m'asseguraré que se't recompensi...
com et mereixes.
Què passa?
Els ginys de setge. Estan en silenci.
Cerqueu segurança!
Fort!
He dit que fort, escòria!
Més fort, escòria!
Fort, fort!
Empenyeu com rates llardoses!
Els està allunyant de la ciutat.
En Celebrímbor estava més equivocat, encara.
Preparats per l'atac per terra.
Per terra? Des de l'altra banda del riu?
Un altre cop!
Estan tallant el curs del riu.
Preparats per l'atac per terra!
En posició!
Han posat setge a Erégion.
Els guardians han rebut la súplica d'un elf a l'entrada oest.
Estan més desesperats del que ens pensàvem.
La mina, l'hem de recuperar, ara.
Però, majestat, el vostre fill encara és a baix. I la princesa tam...
Cada hora que passa
perdem una riquesa inimaginable.
Hem d'excavar.
Ves!
Ja venen.
Si que us costa, no?
Tranquil·litat. Feu mitja volta.
No.
Estem amb vosaltres.
Abaixeu les destrals.
L'anell s'ha apoderat del cor del rei. No permetré que s'apoderi de la muntanya.
L'hi hem de treure.
El nostre no és l'únic regne en perill.
A fora hi ha un elf que vol ser escoltat.
Que passi.
Bé, ho haurem de fer amb sigil.
Aquest elf en concret té l'entrada prohibida a les terres dels nans.
Élrond.
El meu cor celebra veure't, amic.
Goita, l'elf escanyolit de cabellera onejant i llengua florida.
"De cabellera onejant"?
Tens bigotis, de venir aquí.
No t'imagines tot el que m'ha passat darrerament.
Dubto que sigui més atzarós que el que m'ha succeït a mi.
Jo estic a punt de destronar el meu pare.
I tu, què?
La derrota.
Sense la vostra ajuda.
Les vides de milers d'elfs perillen,
en Celebrímbor entre ells.
Sé que demano massa, Durin, però em cal la teva destral, vell amic.
I em cal ara.
Va, va!
Dispareu fletxes!
Resistiu!
Capità, tenen una destructora.
Preparats per disparar!
Hem d'aturar aquella màquina!
Els anells. Els has acabat?
Espera.
Què he d'esperar?
Fascinant.
És un patró.
No ho veus? Un cicle.
Es repeteix a intervals durant el dia.
I encara més.
Vine.
Mira. El caliu...
No sé a què es deu aquesta revelació,
però no tenim temps per això.
Al contrari,
jo diria que tenim tot el temps que ens cal.
Les espelmes... no s'han consumit gens en tot el dia.
Buscaves pau.
I te l'he donat.
No.
Sigui el que sigui, això no pot ser un do.
Què m'has fet?
Què t'he fet?
Tu acceptares que t'instruís. Gairebé m'ho vas suplicar.
Ara, un ratolí passa volant i perds el senderi.
No te n'adones?
No! Que què m'has fet?
Cap emissari dels Vàlar no faria això.
Qui ets, realment?
Soc qui manté a ratlla la tempesta.
Qui fa que el sol brilli sobre el teu cap.
Tot per donar-te l'oportunitat de demostrar la teva vàlua!
I ara... vull els Nou!
No!
Què...? El mithril.
Què...? Què és, tot això?
He après molt, de tu, des que vaig arribar a Erégion.
Però cap lliçó no és més duradora que aquesta.
La veritable creació...
exigeix sacrifici.
Ets ell.
Sí o no?
- Ets... - Tinc molts noms.
Mirdania!
Gràcies als Vàlar que ets viva.
Ens ha enganyat. A tots.
Ho planejà tot per obligar-me a forjar els anells.
Em tancà en una presó, una presó de la ment, però n'he sortit.
N'he sortit.
El deu haver distret el setge i s'ha oblidat del robí.
I el ratolí. El mateix ratolí...
I...
M'has de... M'has de creure.
M'has de creure!
És la part més prima de la muralla.
Va, va!
Hem de reforçar-ne els suports! De pressa!
Agafeu-lo.
És en Sàuron.
Agafeu-lo!
Us ha estat mentint tot aquest temps.
No, ens ha estat protegint.
Mentre vós éreu a la torre donant ordres que ens duien
a la perdició.
No. No, era ell.
És en Sàuron!
Si no em creieu, feu-li un tall.
Mireu-li la mà, mireu-li la sang.
Negra com el sutge.
Veniu, missenyor. Us durem on us pertoca.
Treu-me les mans de sobre! No!
Ho puc aturar.
Acaba els Nou i perdonaré la teva ciutat.
I què en faràs, d'ells?
Crear una pau perfecta i duradora.
Va!
Mort als enemics!
Alto!
Benvingut, comandant Élrond.
L'anell que portes.
Mostra-me'l.
Hauria estat de ximples portar-lo.
Ets un cortesà,
fet més per brandar pergamins que no espases.
No m'has vist brandar res.
Hauries d'haver continuat carregant.
Si torna a parlar, li talles la llengua.
En Sàuron és tan enemic meu com vostre.
Dona'm el que em cal per derrotar-lo i així ens en desfarem.
No has acomplert tu les seves ordres posant setge a Erégion?
Erégion ha caigut dins l'ombra.
Ara ja pertany a l'Impostor, com els elfs que queden rere els murs.
No pas el senyor Celebrímbor.
Va ser el mateix Celebrímbor qui va permetre l'entrada a en Sàuron.
No el pots salvar.
Pots salvar la Galàdriel.
És una oferta formal.
T'aconsello que l'acceptis
i em deixis en Sàuron a mi.
Tens la bellesa de la teva avantpassada, Mèlian, dels Vàlar.
Si només una gota de la seva saviesa et corre per les venes,
sabràs que no pots derrotar-me a la batalla.
Soc més astut que tu,
el meu exèrcit és molt superior, i t'esclafaré.
No abans que la riba del Glànduin quedi tenyida de negre
amb la sang de la teva raça.
Els meus fills han suportat crueltats
que ni els més valents dels teus s'atrevirien a sentir.
Estàs preparat per sacrificar-los debades, Adar?
I ells?
L'anell, per la vida de la Galàdriel. Què serà?
Demana-m'ho al camp de batalla,
quan el coll amenaçat sigui el teu.
Molt bé.
Ens veurem allà...
amb el seu cap en una pica.
Si així és com ha de ser, m'agradaria acomiadar-me'n.
No va armat.
Perdona'm.
Guanya.
Vorohil.
L'enemic és deu vegades més nombrós. D'on ve aquesta seguretat?
De saber quelcom que el pare dels orcs no sap.
I què és?
El príncep Durin està reunint una legió de nans per ajudar-nos.
I, amb els primers raigs de sol,
els guiaràs directament cap al flanc de l'Adar.
Increïble.
Ves a trobar-los.
Mentrestant, faré que els murs d'Erégion
resisteixin una nit més.
Guerrers de Khazad-dûm.
Ara mateix,
s'està escrivint la gran història de la nostra edat.
I ens toca a nosaltres decidir si acaba
en tragèdia...
o en triomf.
En Sàuron, el del cor de pedra,
que va robar els set secrets de la forja dels nostres avantpassats, ha tornat.
Forja anells per esclavitzar-nos a nosaltres i a tota la Terra Mitjana.
Els elfs no el poden derrotar.
No sense nosaltres.
I en Sàuron ho sap.
Es pensa que, atiant la nostra cobdícia,
convertirà els nostres cors en cendra
i ens escombrarà del camp de batalla sense lluitar.
Però som més forts del que es pensa.
Sí!
Perquè hi ha una cosa que tots els nans valorem
molt més que no pas la riquesa.
Més que aquesta muntanya que tant estimem.
Lluiteu amb mi i que el món sencer vegi
que la lleialtat dels nans
és una força més poderosa que qualsevol bruixeria!
Sí!
Més forta que qualsevol exèrcit!
Sí!
Més profunda que els ossos de la terra!
Sí!
Lluitareu amb els nostres amics?
Sí!
Lluitareu per Khazad-dûm?
Baruk...
Khazad!
Marxem cap a Erégion!
Defenseu la ciutat!
Cap a la muralla!
T'arrencaré els budells, elf.
Mor.
No! No, no, no! No!
Prou!
Un altre cop! Carregueu la destructora!
Vinga!
Senyor-pare.
La muralla és més ferma del que ens pensàvem.
No sé si la travessarem abans de l'alba.
L'elf se'n surt més bé del que esperàveu.
Les seves tropes ja ens han destrossat cinc catapultes.
Estan morint molts uruk.
Què ordeneu, Senyor-pare?
- Cridem a retirada? - No.
En Sàuron no es pot escapar.
Ensorreu la muralla. Costi el que costi.
Adar!
Ens vau dir que ens estimàveu.
Amb tot el que em queda de cor.
Massa per permetre que en Sàuron us esclavitzi.
Afanyeu-vos!
Encara és al campament. Busqueu-la!
Ha mort.
Ei, tu! Vine i ajuda.
És mort.
En flames tornen a la foscor.
Mira quina preciositat de cabells.
Sia quina sia la força que t'ha fet venir,
li estic agraïda.
Vine, conec una entrada secreta a la ciutat. Hem de trobar en Sàuron.
He vingut per ell.
Prova d'escometre'l ara i et costarà la vida.
Que se la quedi.
Ja m'ha pres tot el que tenia.
Arondir.
Anem curts d'herois elfs aquesta nit.
Seria una llàstima perdre'n un altre.
La veritable lluita contra l'Adar serà més tard.
L'exèrcit s'ha reunit a l'entrada oest.
Bé.
Durin!
Príncep Durin!
Espereu!
El vostre pare està empaitant els meus homes.
Fa anar la destral com si segués blat.
Està decidit a excavar.
Alliberarà la bèstia!
- La Disa està...? - No ho sé.
Però m'ha enviat a trobar-vos.
Diu que heu de retirar l'exèrcit.
Però i l'Élrond?
Si ara envieu l'exèrcit a Erégion,
Khazad-dûm potser ja no hi serà, quan torneu.
No tinguis por. Això també passarà.
Et prometo que, quan la Terra Mitjana s'hagi guarit
i la seva gent hagi vist el que hem fet...
el nostre sofriment serà recompensat.
"El nostre"?
Has de saber que em dol haver-te de tractar com...
Com n'has tractat tants d'altres?
Com Mórgoth em tractà a mi.
Saps què és, ser torturat per les mans d'un déu?
No m'ho puc imaginar.
Veig el final, Celebrímbor.
Amb claredat.
Des del moment que em vaig despertar.
Però el seu final era diferent del meu.
El que ell desitjava destruir, jo ho volia... perfeccionar.
De vegades, el dolor gairebé esdevenia una recompensa.
Esdevenia un joc.
Una competició per veure quina voluntat era més forta.
I, malgrat això, encara has decidit infligir-me el mateix dolor a mi.
No.
Tu ho has decidit.
No pas jo.
Què?
Tot depèn... dels anells.
I, com que m'has obligat
a turmentar-te perquè me'ls forgessis,
soc una víctima de la teva obstinació.
I tu, el causant del teu propi turment.
Ets realment el Gran Impostor.
Capaç d'enganyar-te a tu mateix.
Acaba'ls.
Dispareu!
Afanyeu-vos!
Foc!
Quina voluntat és més forta?
Mira què s'ha fet.
El pobre vell s'ha tornat foll.
Us heu de quedar a la torre. Així no sereu un perill per vós mateix.
Per ordre d'Annatar, senyor d'Erégion.
Allibera'l!
Missenyora?
És el senyor Celebrímbor, el més gran dels elfs ferrers.
- Allibera'l. - Però el senyor d'Erégion...
Ell és el senyor d'Erégion.
Celebrímbor, soc jo.
Celebrímbor.
Quan t'he vist,
per un moment, he tingut la certesa que eres una il·lusió,
una altra crueltat ideada per turmentar-me amb falses esperances.
En Sàuron?
Més anells?
Nou.
Nou anells per esclavitzar el món dels homes,
com ell... m'ha esclavitzat a mi.
Ha estat culpa meva.
No!
Des del primer moment, una part de mi... ho sabia.
Una part de mi ho veié, però jo volia el que ell m'oferí.
Per això vàreig fer ulls cecs a qui era en realitat.
Igual que jo.
- És ell. - Correu.
A l'antic túnel dels nans. Em serví per entrar sense ser detectada.
Us durà a vós i als anells lluny d'aquí.
No. No.
Aneu! Ara!
No puc. Has de ser tu.
S'adonarà del que ha passat. Sortirà a buscar-los.
M'asseguraré que hagi passat prou temps abans no ho faci.
Agafa els anells, salva qui puguis de la ciutat. De pressa!
No.
No deixaré que us hi enfronteu tot sol.
Jo vàreig aixecar la ciutat.
M'he de quedar aquí.
I no estarà sol.
Em sap greu. Jo el vaig portar.
Lamento no haver estat més forta.
Cap de nosaltres no ho ha estat.
Potser no queda ningú a la Terra Mitjana que ho sigui.
Tal vegada als elfs només ens cal recordar
que no és la força, el que venç la foscor,
sinó la llum.
Els exèrcits poden vèncer
i els cors, defallir,
però la llum persisteix i és més poderosa que la força.
Car, en presència seva, la foscor desapareix.
Tornem-hi! Ja ho tenim!
Aviat traspassaran la muralla, oi?
No, Rían. L'enemic no traspassarà aquesta muralla.
Una sola fletxa teva ho podria capgirar tot.
- Quantes te'n queden? - Prou per fer la meva feina.
Només em cal una visió clara.
Vine amb mi.
Va!
Dispara!
No.
Destruïu-ho!
Envia'l ja.
Senyor-pare, també matarà els nostres.
Envia'l ja.
Els orcs, estan fugint!
No, deixen el camí lliure.
No els trobaràs aquí.
Ara ja són lluny del teu abast.
Doncs me'ls aniràs a buscar i me'ls posaràs a la mà.
La teva mà no tornarà a tocar un anell.
Per ordre de l'autèntic senyor d'Erégion, tu, Sàuron, quedes...
Et penses que només tu has sucumbit al meu poder?
Ara dona'm els Nou.
Que no pugui arribar a la muralla!
Compte, comandant!
Mateu-lo ja!
Torna a les muntanyes perquè t'hi enterrin.
Comandant!
Comandant.
Rei Suprem!
No hauríeu de ser aquí.
El lloc d'un rei és on més se'l necessita.
Fills meus, marxeu amb mi!
Els nans! Ja venen els nans!
Mireu cap al nord!
Vorohil.
Ha retirat l'exèrcit.
L'entrada a Khazad-dûm és tancada.
No, ha de ser un error.
En Durin vindrà.
Formeu files!
En Durin vindrà.
Mateu-los a tots!
Ataqueu!
En Durin vindrà.
Has oblidat el que deia Rúmil?
"No vagis mai enfurit a la guerra."
Subtítols: Guillermo Parra
Supervisor creatiu Roger Peña