‫בפרקים הקודמים...‬
‫גדול האלפים הנפחים שקוע בעבודתו.‬
‫הוא מבקש שאני אטפל בכל המנהלות במקומו.‬
‫אני רק תשוש.‬
‫אתה הלורד של ארגיון. יש לך אחריות.‬
‫עד שהתשע יושלמו, שום דבר אחר לא משנה.‬
‫בלי מיתריל, השלמת טבעות הכוח מוטלת בספק.‬
‫אנחנו זקוקים לעוד.‬
‫התשובה שלילית.‬
‫תגיד לנארבי שאנחנו מרחיבים את החפירה.‬
‫האם השתגעת?‬
‫תסיר את הטבעת.‬
‫אני לא צריך להוכיח לך דבר, ילד.‬
‫נחסום בגופנו את המכרה אם נצטרך.‬
‫דיסה?‬
‫האורקים לא במורדור.‬
‫לגיון שלהם עושה את דרכו לארגיון.‬
‫גלדריאל צדקה.‬
‫אתה חייב לשלוח סיוע!‬
‫צבאותינו לא יצליחו להביס גם את אדר וגם את סאורון. לא לבדם.‬
‫הבאתי אותך הנה‬
‫שכן יש לנו אויב משותף.‬
‫אלרונד דוהר מלינדון עם צבא של אלפים.‬
‫ועם נניה, הטבעת שלי.‬
‫סאורון מאמין שהוא עדיין מחוץ להישג ידי.‬
‫אבל אני יודע שהוא מסתתר בארגיון.‬
‫איך ההתקדמות שלך?‬
‫לא אוכל לחשל עוד טבעות בלי מיתריל.‬
‫ביקרתי בקהזד-דום.‬
‫תשיעית מהכמות.‬
‫זה אמור להספיק.‬
‫לסאורון אין צבא משלו,‬
‫אז הוא משך את הצבא שלך הנה במקום זה.‬
‫הוא רוצה שתתקוף את ארגיון.‬
‫ארגיון תיפול.‬
‫וסאורון יחד איתה.‬
‫תכפתו אותה.‬
‫לא!‬
‫זה מה שסאורון רוצה!‬
‫תשע...‬
‫לבני האדם.‬
‫שלום, מר עכבר.‬
‫האם נפלת?‬
‫בוא. הרצפה אינה מקום הולם לגדול האלפים הנפחים.‬
‫לא, אני...‬
‫בפטיש של פאנור... חסר...‬
‫חסר לו...‬
‫אתה יודע שיש לך נטייה להיות שכחן.‬
‫לא, לא.‬
‫לא, זה היה שונה.‬
‫אני מקווה שאינך מרגיש שוב מוכרע?‬
‫לא.‬
‫ממש ההפך, למעשה.‬
‫בשבועות האחרונים הרגשתי צלילות של ממש.‬
‫מיקוד ששנים לא היה לי.‬
‫ועליי להודות לך על זה.‬
‫אנא...‬
‫כשהעולם דומם,‬
‫אז הרעיונות יכולים לזרום בחופשיות.‬
‫עבודתי היא רק... לאפשר להם לשתף בסודות שירתם.‬
‫איך ההתקדמות שלך?‬
‫טבעות הכוח מושלמות כמעט.‬
‫כמה זמן?‬
‫מהם כמה ימים נוספים‬
‫כדי לשכלל משהו שישרוד לנצח?‬
‫יהיה זה מאורע עצוב.‬
‫נהניתי מאוד מהזמן שבילינו יחד.‬
‫טוב, הכול מגיע לסופו.‬
‫חבל. לא כן?‬
‫זה הזמן.‬
‫אדוני הלורד.‬
‫מה הלורד קלברימבור מורה?‬
‫הלורד קלברימבור מסרב להתיר מתקפת נגד.‬
‫הוא אומר שהנהר יגן עלינו.‬
‫בכל רגע של חוסר מעש, עוד אלפים מתים.‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו.‬
‫לכן לא נציית לו.‬
‫תכנס את מיטב כוחותיך.‬
‫אני תופס פיקוד על הגנותינו.‬
‫יברכוך הוולאר, הלורד.‬
‫מה העניין? מה אתה לא מספר להם?‬
‫דעתו של קלברימבור נשתבשה עליו.‬
‫אנחנו לבד.‬
‫מהר.‬
‫לא לבד.‬
‫הוכחת את איכותך, מירדניה.‬
‫בבוא העת אדאג שאת...‬
‫תתוגמלי כראוי.‬
‫מה העניין?‬
‫כלי המצור... הם דוממים.‬
‫תגיעו למקום מבטחים!‬
‫לדחוף!‬
‫אמרתי לדחוף, תולעים שכמותכם.‬
‫לדחוף, קדימה, תולעים שכמותכם!‬
‫קדימה, מטונפים שכמותכם!‬
‫תשקיעו בזה מאמץ מחורבן!‬
‫הוא מרחיק אותם מהעיר.‬
‫קלברימבור טעה יותר משידענו.‬
‫תתכוננו למתקפה קרקעית.‬
‫מתקפה קרקעית? מעבר לנהר?‬
‫שוב!‬
‫הם סוכרים את הנהר.‬
‫תתכוננו למתקפה קרקעית!‬
‫לעמדות!‬
‫ארגיון במצור.‬
‫השומרים קיבלו את הבקשה הזאת מאלף בשער המערבי.‬
‫אז הם נואשים יותר משחשבנו.‬
‫אני צריך להשתלט בחזרה על המכרה, כעת.‬
‫אבל, מלכי, בנך עדיין שם למטה. יחד עם הנסיכה...‬
‫כל שעת עיכוב‬
‫גובה מאיתנו עושר שלא יעלה על הדעת.‬
‫אנחנו מוכרחים לחפור.‬
‫לך!‬
‫הנה הם באים.‬
‫אתם לומדים לאט, מה?‬
‫תירגעו, בחורים. פשוט תסתובבו לאחור.‬
‫לא.‬
‫אנחנו מתייצבים לצידך.‬
‫תניחו גרזנים.‬
‫הטבעת הזאת כבשה את ליבו של המלך. לא ארשה לה לכבוש את ההר!‬
‫חייבים להסיר אותה ממנו.‬
‫לא רק הממלכה שלנו בסכנה.‬
‫יש בחוץ אלף שרוצה לשוחח איתך.‬
‫תכניסו אותו.‬
‫טוב, נצטרך לעשות את זה בשקט.‬
‫האלף המסוים הזה גורש מכל אדמות הגמדאים.‬
‫אלרונד.‬
‫ליבי רן למראך, ידיד ותיק.‬
‫תורן דגל מפולפל ומסולסל שכמוך.‬
‫"מסולסל"?‬
‫יש לך אומץ לבוא הנה.‬
‫יש לך מושג מה עברתי מאז שעזבת?‬
‫זה לבטח לא סוער יותר ממה שהתרחש אצלי.‬
‫אני עומד להדיח את אבי מכסו.‬
‫מה קורה אצלך?‬
‫תבוסה.‬
‫בלי עזרתך.‬
‫אלפי נפשות בסכנה, דורין.‬
‫קלברימבור ביניהם.‬
‫נכון שאני מבקש ממך יותר מדי, דורין, אבל אני זקוק לך, ידידי הוותיק.‬
‫אני זקוק לך כעת.‬
‫לזוז!‬
‫לשגר חיצים!‬
‫תחזיקו מעמד!‬
‫המפקד, יש להם כותשת.‬
‫היכונו לירות!‬
‫חייבים לעצור את המכונה הזאת!‬
‫הטבעות. הן הושלמו?‬
‫תמתין לזה.‬
‫להמתין למה?‬
‫מרתק.‬
‫זה דפוס.‬
‫אתה לא רואה מחזוריות?‬
‫זה חוזר על עצמו במקטעים לאורך היום.‬
‫ויש עוד.‬
‫הנה.‬
‫תביט. הגחלים...‬
‫קלברימבור, לא משנה מה עורר את ההתגלות,‬
‫אני מבטיח לך שאין לנו זמן לזה.‬
‫נהפוך הוא,‬
‫נראה שיש לנו כל הזמן שנחוץ לנו.‬
‫הנרות... לא נמכו ולו במעט כל היום.‬
‫ביקשת שלווה.‬
‫הענקתי לך אותה.‬
‫לא.‬
‫יהיה... יהיה מה שזה יהיה, זו ממש לא מתנה.‬
‫מה עשית לי?‬
‫עשיתי לך?‬
‫קיבלת בברכה את הנחייתי, התחננת לה למעשה.‬
‫עכשיו עכבר חולף על פניך, ואתה מתפרק לרסיסים.‬
‫תקשיב לעצמך.‬
‫מה עשית לי?‬
‫שום שליח של הוולאר לא היה עושה את זה.‬
‫מי אתה... באמת?‬
‫אני זה שמרחיק את הסערה.‬
‫מאזן את השמש שמעל ראשך.‬
‫הכול כדי להעניק לך הזדמנות אחת להוכיח את ערכך!‬
‫עכשיו... אני רוצה את התשע!‬
‫לא!‬
‫מה... המיתריל.‬
‫מה... מה זה?‬
‫למדתי ממך כל כך הרבה מאז שבאתי לארגיון.‬
‫אבל אין לקח נצחי יותר מזה.‬
‫יצירה אמיתית...‬
‫מצריכה הקרבה.‬
‫אתה הוא.‬
‫הלוא כן?‬
‫- אתה... - יש לי שמות רבים.‬
‫מירדניה!‬
‫השבח לוולאר שאת בחיים.‬
‫הונו אותנו. את כולנו.‬
‫הוא תכנן את כל זה כדי לאלץ אותי לחשל את הטבעות.‬
‫הוא הכניס אותי לכלא כלשהו. כלא מחשבתי. אבל השתחררתי.‬
‫השתחררתי.‬
‫המצור כנראה הסיח את דעתו אז הוא שכח מהאודם.‬
‫והעכבר... אותו עכבר...‬
‫ו...‬
‫את מוכרחה... את מוכרחה להאמין לי.‬
‫את חייבת להאמין לי!‬
‫זה האזור הכי צר בחומה.‬
‫קדימה!‬
‫חייבים לחזק את היסודות! במהירות!‬
‫תפסו אותו.‬
‫הוא סאורון.‬
‫תפסו אותו!‬
‫הוא שיקר לכם כל הזמן.‬
‫לא. הוא גונן עלינו.‬
‫בזמן שהיית במגדל שלך וחילקת פקודות‬
‫שיכלו לחסלנו.‬
‫לא. זה היה הוא.‬
‫הוא סאורון!‬
‫אם אתם לא מאמינים לי, תחתכו אותו!‬
‫תביטו בידו, תביטו בדם שלו!‬
‫שחור משחור.‬
‫בוא, אדוני הלורד. נחזיר אותך למקומך.‬
‫תורידי ממני את ידייך!‬
‫כל זה יכול להסתיים.‬
‫תשלים את התשע ואחוס על עירך.‬
‫מה תעשה איתן?‬
‫אצור שלום מושלם ונצחי.‬
‫קדימה!‬
‫מוות לאויבינו!‬
‫לעצור!‬
‫ברוך הבא, המפקד אלרונד.‬
‫הטבעת שאתה נושא...‬
‫תראה לי אותה.‬
‫זה היה טיפשי אילו הבאתי אותה הנה.‬
‫אתה מאנשי חצר המלכות.‬
‫מתאים לך יותר להחזיק במגילה מאשר בחרב.‬
‫לא ראית אותי עם אף אחת מהן.‬
‫היית צריך להמשיך להסתער, אלרונד.‬
‫אם היא תדבר שוב, תכרתו את לשונה.‬
‫סאורון הוא אויב שלי כמו שלכם.‬
‫תן לי את מה שנחוץ לי כדי להביס אותו וניפטר ממנו כולנו.‬
‫האם אתה לא זה שפעל בשמו כשהטלת מצור על ארגיון?‬
‫ארגיון נפלה בצללים.‬
‫היא שייכת כעת לרמאי, כמו כל האלפים שבין חומותיה.‬
‫לא הלורד קלברימבור.‬
‫קלברימבור עצמו הוא שהכניס את סאורון בברכה.‬
‫לא תוכל להציל אותו.‬
‫תוכל להציל את גלדריאל.‬
‫זו הצעה כנה.‬
‫אני מציע שתקבל אותה,‬
‫ותשאיר לי את סאורון.‬
‫ירשת את יופייה של אימך הקדומה, מליאן מהוולאר.‬
‫אם אפילו שבריר מתבונתה זורם בעורקיך,‬
‫אתה בוודאי יודע שלא תביס אותי בקרב.‬
‫אערים עליך,‬
‫כוחותיי יגברו על כוחותיך בקרב, ואתה תיפול.‬
‫לא לפני שתצבע את חולות הגלנדואין בשחור,‬
‫בדמם של שאריך.‬
‫ילדיי סבלו אכזריות‬
‫שהאמיצים מביניכם לא יעמדו בה אם תיאמר בקול.‬
‫האם אתה מוכן להקריב את חייהם בקלות כזו, אדר?‬
‫והם מוכנים?‬
‫את הטבעת, תמורת חייה של גלדריאל. מה תבחר?‬
‫תשאל אותי בשדה,‬
‫כשלצווארך יוצמד הלהב.‬
‫בסדר גמור.‬
‫ניפגש שם...‬
‫כשראשה על חנית.‬
‫אם זה כך, ארצה להיפרד ממנה לשלום.‬
‫הוא לא חמוש.‬
‫סלחי לי.‬
‫תנצח.‬
‫ורוהיל.‬
‫האויב מונה פי עשרה מאיתנו. על סמך מה הביטחון?‬
‫כי אני יודע משהו שאבי האורקים לא יודע.‬
‫ומה זה?‬
‫בשעה זו, הנסיך דורין מגייס לגיון של גמדאים שיבוא לעזרתנו.‬
‫ועם עלות השחר...‬
‫אתה תוביל אותם הישר לאגפו של אדר.‬
‫יוצא מהכלל.‬
‫תרכב אליהם כעת.‬
‫בינתיים אוודא שהחומות של ארגיון‬
‫יחזיקו מעמד עוד לילה אחד.‬
‫לוחמי קהזד-דום.‬
‫ברגע זה,‬
‫העלילה הגדולה ביותר של ימינו נכתבת.‬
‫ומוטל עלינו להחליט אם היא תסתיים‬
‫באסון...‬
‫או בניצחון.‬
‫סאורון לב-האבן,‬
‫שגנב את שבעת סודות הנפחים מאבותינו הקדומים, שב.‬
‫חישל טבעות שישעבדו אותנו ואת כל הארץ התיכונה.‬
‫האלפים לא יביסו אותו.‬
‫לא בלעדינו.‬
‫וסאורון יודע זאת.‬
‫הוא חושב שבליבוי תאוות הבצע שלנו‬
‫הוא יהפוך את ליבנו לאפר,‬
‫וימחה אותנו מהשדה בלי מאבק.‬
‫אבל אנחנו חזקים יותר משידוע לו.‬
‫אכן!‬
‫שכן יש משהו שכל הגמדאים מוקירים‬
‫הרבה יותר מעושר,‬
‫אפילו יותר מאשר את ההר שיקר לנו.‬
‫הילחמו איתי כדי שכל העולם יראה‬
‫שהנאמנות של הגמדאים‬
‫היא כוח שחזק יותר מכל כישוף!‬
‫אכן!‬
‫עוצמתית יותר מכל צבא!‬
‫אכן!‬
‫עמוקה יותר משדרת האדמה!‬
‫אכן!‬
‫האם תילחמו עם ידידינו?‬
‫אכן!‬
‫האם תילחמו למען קהזד-דום?‬
‫קהזד...‬
‫דום!‬
‫אנחנו צועדים אל ארגיון!‬
‫להגן על העיר!‬
‫אל החומה!‬
‫אשפוך את קרביך, אלף.‬
‫תמות.‬
‫לא! לא! לא!‬
‫מספיק עם זה!‬
‫שוב! להכין את הכותשת!‬
‫לזוז!‬
‫האדון-האב.‬
‫החומה חזקה יותר משחשבנו.‬
‫ייתכן שלא נפרוץ אותה עד הבוקר.‬
‫האלף מצליח יותר משציפית.‬
‫כוחותיו כבר השמידו חמישה טרבושה שלנו.‬
‫אורוקים רבים מתים.‬
‫מהן פקודותיך, האדון-האב?‬
‫- שנכריז לסגת? - לא.‬
‫אסור לסאורון להימלט.‬
‫למוטט את החומה. בכל מחיר.‬
‫אדר!‬
‫אמרת לנו... שאתה אוהב אותנו.‬
‫בכל מה שנותר מליבי.‬
‫יותר מדי! לא ארשה שתהיו עבדים של סאורון.‬
‫מהר!‬
‫היא עדיין במחנה. תמצאו אותה!‬
‫הוא מת. הוא איננו.‬
‫היי! אתה שם! בוא הנה לעזור!‬
‫הוא מת.‬
‫בלהבות הם שבים לחשכה.‬
‫תראו איזה שיער יפה.‬
‫לא משנה איזה כוח הביא אותך הנה, חייל,‬
‫אני אסירת תודה על זה.‬
‫בוא, אני מכירה דרך נסתרת אל העיר. צריך למצוא את סאורון.‬
‫אני פה בגללו.‬
‫אם תנסה לפעול נגדו כעת, זה יגבה ממך את חייך.‬
‫שייקח אותם.‬
‫הוא גזל ממני את כל השאר.‬
‫ארונדיר.‬
‫יש מחסור באלפים גיבורים הלילה.‬
‫יהיה חבל לאבד עוד אחד.‬
‫והקרב האמיתי עם אדר יגיע בהמשך.‬
‫הצבא התכנס בשער המערבי, הנסיך דורין.‬
‫יופי.‬
‫דורין!‬
‫הנסיך דורין!‬
‫חכה!‬
‫אביך... הוא השתמש בגרזן נגד אנשיי.‬
‫הוא חתך אותם כמו שיבולים.‬
‫אבל הוא מתכוון לחפור.‬
‫הוא ישחרר את המפלצת!‬
‫- דיסה, האם היא... - אני לא יודע.‬
‫אבל היא שלחה אותי למצוא אותך.‬
‫היא אומרת שאתה חייב להחזיר את הצבא.‬
‫ומה עם אלרונד?‬
‫אם תיקח את הצבא לארגיון כעת,‬
‫קהזד-דום עלולה לא להיות פה כשתשוב.‬
‫אל תפחד. גם זה יחלוף.‬
‫אני מבטיח לך, כשהארץ התיכונה תירפא,‬
‫ותושביה יראו מה אתה ואני עשינו פה...‬
‫כל הייסורים שלנו יהיו שווים את זה.‬
‫"הייסורים שלנו"?‬
‫אתה בוודאי יודע שכואב לי לנהוג בך כמו...‬
‫כמו שנהגת באין ספור אחרים?‬
‫כמו שמורגות' נהג בי.‬
‫אתה יודע מה זה לעבור עינויים בידי אל?‬
‫לא אוכל לדמיין.‬
‫אני רואה את המטרה הסופית, קלברימבור.‬
‫ברור כל כך.‬
‫ראיתי אותה מהרגע שהתעוררתי.‬
‫אבל המטרה הסופית שלו... היא הייתה שונה משלי.‬
‫שכן את מה שהוא רצה להשמיד, אני רציתי... לשכלל.‬
‫היו פעמים שהכאב נהפך כמעט לפרס.‬
‫נהפך למשחק.‬
‫תחרות שבוחנת למי הרצון החזק יותר.‬
‫ואחרי כל זה, אתה עדיין בוחר לגרום לי אותו כאב?‬
‫לא.‬
‫אתה בחרת בזה.‬
‫לא אני.‬
‫מה?‬
‫הכול תלוי... בטבעות.‬
‫ומשום שאילצת אותי‬
‫לענות אותך כדי ליצור אותן,‬
‫אני רק קורבן של העיקשות שלך.‬
‫ואתה... המחולל האמיתי של עינוייך.‬
‫אתה באמת הרמאי הגדול.‬
‫אתה מסוגל לרמות גם את עצמך.‬
‫תשלים אותן.‬
‫לשחרר!‬
‫מהר!‬
‫אש!‬
‫הרצון של מי חזק יותר?‬
‫תראה מה הוא עשה לעצמו.‬
‫השוטה הזקן באמת השתגע.‬
‫עליך להישאר במגדל כדי שלא תהווה סכנה לעצמך.‬
‫בפקודת אנאטאר, הלורד של ארגיון.‬
‫שחרר אותו.‬
‫גברתי?‬
‫הוא הלורד קלברימבור, גדול הנפחים האלפים.‬
‫- שחרר אותו. - הלורד של ארגיון הורה...‬
‫הוא הלורד של ארגיון.‬
‫קלברימבור, זו אני.‬
‫קלברימבור.‬
‫כשראיתי אותך,‬
‫לרגע הייתי בטוח שאת רק עוד אשליה,‬
‫עוד אכזריות שנרקחה כדי לייסר אותי בתקוות שווא.‬
‫סאורון?‬
‫עוד טבעות?‬
‫תשע.‬
‫תשע טבעות לשעבוד עולם בני האדם.‬
‫כפי שהוא... שעבד אותי.‬
‫זו הייתה אשמתי.‬
‫לא!‬
‫מההתחלה, חלק בי... ידע.‬
‫חלק בי ראה, אבל רציתי את מה שהוא הציע.‬
‫אז עיוורתי את עצמי למה שהוא היה.‬
‫גם אני עשיתי זאת.‬
‫- זה הוא. - מהר.‬
‫מנהרת הגמדאים הישנה. השתמשתי בה כדי להיכנס לעיר בלי שיבחינו בי.‬
‫היא תיקח אותך ואת הטבעות הרחק מכאן.‬
‫לא ולא.‬
‫לך! עכשיו!‬
‫לא אוכל. זו חייבת להיות את.‬
‫הוא יקלוט מה קרה. הוא יבוא לחפש את הטבעות.‬
‫אוודא שיחלוף זמן מה עד שזה יקרה.‬
‫קחי את הטבעות. תצילי את מי שתוכלי מהעיר. מהר!‬
‫לא.‬
‫לא אתן לך להתמודד איתו לבד.‬
‫אני... אני בניתי את העיר הזאת.‬
‫מקומי כאן.‬
‫והוא לא יהיה לבד.‬
‫אני מצטערת. אני הבאתי אותו הנה.‬
‫אני מצטערת שלא הייתי חזקה יותר.‬
‫שנינו לא היינו חזקים דיינו.‬
‫ייתכן שאין אף אחד בארץ התיכונה שחזק דיו.‬
‫אבל אולי, האלפים רק צריכים לזכור‬
‫שלא החוזק הוא שגובר על החשכה,‬
‫אלא האור.‬
‫צבאות אולי יקומו,‬
‫לבבות אולי ייכשלו,‬
‫אך אור עדיין שורד, והוא עוצמתי יותר מהחוזק.‬
‫שכן בנוכחותו, כל החשכה נסה.‬
‫שוב! כמעט הצלחנו!‬
‫הם יפרצו את החומה בקרוב, המפקד, לא?‬
‫לא, ריאן! האויב שלנו לא יפרוץ את החומה!‬
‫חץ אחד שלך יכול להפוך את היוצרות.‬
‫- כמה חיצים בוערים נותרו לך? - מספיק כדי לעשות את שלי.‬
‫דרוש לי רק קו ראייה ישר.‬
‫אחריי!‬
‫קדימה!‬
‫לירות!‬
‫לא.‬
‫להשמיד אותה!‬
‫תשלחו אותו.‬
‫האדון-האב, הוא יהרוג את בני מיננו.‬
‫תשלחו אותו.‬
‫האורקים... הם נמלטים!‬
‫לא. הם מפנים דרך.‬
‫לא תמצא אותן פה.‬
‫הן כבר רחוקות מהישג ידך בשלב זה.‬
‫אז אתה תביא לי אותן ותניח אותן בידי.‬
‫ידך לעולם לא תיגע שוב בטבעת.‬
‫בפקודת הלורד האמיתי של ארגיון, סאורון, אתה בזאת...‬
‫אתה חושב שרק אתה היית תחת השפעתי?‬
‫אתה תיתן לי את התשע.‬
‫אסור שהוא יגיע לחומה!‬
‫המפקד, תיזהר!‬
‫להרוג אותו כעת!‬
‫תחזור לגבעה שלך ותיקבר שם.‬
‫המפקד!‬
‫המפקד.‬
‫המלך העליון.‬
‫אסור לך להיות פה.‬
‫מקומו של המלך הוא היכן שהוא הכי נחוץ.‬
‫ילדיי! צעדו איתי!‬
‫הגמדאים! הגמדאים באים!‬
‫תביטו צפונה!‬
‫ורוהיל.‬
‫דורין החזיר את צבאם.‬
‫השער של קהזד-דום סגור.‬
‫לא... בטח יש טעות.‬
‫דורין יבוא!‬
‫להסתדר במבנה!‬
‫דורין יבוא.‬
‫להרוג את כולם!‬
‫לתקוף!‬
‫דורין יבוא.‬
‫האם שכחת את רומיל?‬
‫"לעולם לא נלחמים מכעס."‬
‫תרגום כתוביות: תמי יפה‬
‫בקרת כתוביות גדי לוי‬