Broren min ga livet sitt i jakten på Sauron.
Hans oppgave er nå min.
Galadriel, vår anfører.
Denne flokken har fulgt deg til verdens ende.
Det er mange år siden noen sist så en ork.
At dette merket finnes beviser at Sauron unnslapp.
Spørsmålet nå er hvor.
Det onde er vekk.
Så hvorfor er det ikke borte herfra?
Disse heltene skal få fare over havet for å leve der i all evighet.
Du har kjempet lenge nok, Galadriel.
Legg ned sverdet.
Uten det, hva skal jeg være?
Er du kjent med arbeidet til fyrst Celebrimbor?
Den største alvesmeden, selvfølgelig.
Hva gjør en av dem her?
Hun har en slags sykdom.
-Hvor har hun beitet? -Hun vandret østover nylig.
Hvor langt øst?
Hordern...
Har du aldri lurt på hva annet som er der ute?
Hinsides våre vandringer.
Ingen forlater stien, og ingen går alene.
Himmelen ser underlig ut.
RINGENES HERRE: MAKTENS RINGER
-Nori! -Valmue!
Har du mistet hjulene på vogna? Kom deg vekk derfra!
Ikke snik deg inn på folk sånn.
Du burde ikke være her.
Det er ikke varmt.
Greit. Det er ikke varmt.
Likevel, det er en kjempe der.
Hun har det uttrykket. Ikke det uttrykket, Nori...
Nori!
Nori, nei!
Nori, ikke gjør det! Han er død! Kom igjen!
Nei! Ikke gjør det! Vær så snill!
Nei!
Hva...
Moren din vil drepe deg.
Du sier det ikke til henne. Ikke jeg heller. Kjapt nå.
Vi kan ikke gå fra ham. Da tar ulvene ham.
-Og så? -Det er ikke sånn vi er.
Du er ikke sånn.
Jeg kan ikke bære ham alene. Hjelper du meg eller ikke?
-Ikke. -Valmue!
Og hvordan skal vi bære en kjempe, mener du?
Det må ha vært et stjerneskudd.
Et stort et.
Hvor mange tegn trenger du?
Jeg synes vi burde bryte leir med det samme.
Hva med høstfesten?
La oss ikke gjøre noe forhastet ennå.
Vi er nok tryggere i leiren enn utenfor.
Men hold øynene åpne, begge to.
-Malva har rett. -Ja.
Dette lover ikke godt.
Gå nå. Kom igjen.
-Greit... -Kom igjen. Skynd deg.
Se på ham. Han er jo kjempediger.
-Han må være... -Han er ikke et troll!
Greit, smartfot. Hva er han da?
Kanskje han er av digerfolket.
Et menneske?
Ikke snakk om. Han hadde blitt knust.
Kanskje en alv?
Feil ører. Og han er ikke kjekk.
Og alver faller ikke fra himmelen.
Ingen gjør det. Så vidt jeg vet.
Han gjorde det.
-Drar du i det hele tatt? -Ja, så klart jeg drar!
Så dra hardere!
Latterlig. Han får aldri plass i den gamle vognen.
Det er bare for én natt.
I morgen tidlig pakker vi med ham mat og sender ham av sted.
-Hvilken vei? -Det bestemmer vi i morgen.
-Dette er ikke et eventyr. -Hva skal det bety?
-Jeg søkte ikke dette. -Du snur deg ikke fra det.
-Fordi jeg ikke kan. -Fordi du ikke vil.
Denne fremmede er ikke en mann eller en alv
eller en ørnunge med brukket vinge.
-Det var én gang. -Han er noe annet.
Kanskje han er noe farlig.
Du høres ut som Malva og søstrene.
Det er ikke bare dem.
Om noen finner ut at vi hjalp en fremmed,
vil alt galt som skjer fram til neste vår,
være vår feil.
Om det er tåke litt for lenge, eller et hjul setter seg fast.
-Du store! -Fort, før den krasjer!
Så nå bryr du deg om ham.
Nei! Trillebåren, den er ikke min!
Hvorfor gjør du dette, Nori?
Jeg føler at han er mitt ansvar.
-Du føler at alle er det. -Nei.
Dette er annerledes.
Han kunne ha landet hvor som helst, men landet her.
Jeg vet det høres rart ut, men jeg bare vet at han er viktig.
Som om det er en grunn til at dette skjedde.
Som om jeg skulle finne ham. Jeg.
Jeg kan ikke snu ryggen til. Ikke før jeg vet han er trygg.
Kan du?
Jeg skal ikke si det til noen.
Takk.
Hva spiser en kjempe egentlig?
Håper det ikke er hærfoter.
Bare de som ikke kan holde på en hemmelighet.
Jorden er sprukket opp. Som i et jordskjelv.
Ingen lik.
Ingen sårede.
Kanskje alle flyktet.
Kanskje.
Dette var Ciarans hjem.
Og... Hana. Kona hans het Hana.
Dette var ikke noe jordskjelv. Noen grov ut denne passasjen.
Noe.
Menn gjorde ikke dette.
Gå. Advar folket ditt.
Blir du ikke med meg?
Jeg må følge passasjen.
-Du vet ikke hva som er der nede. -Det er derfor jeg må gå.
EREGION ALVESMEDENES RIKE
Fëanors hammer.
Verktøyet som skapte silmarillene.
Edelsteinene som inneholder selve Valinors lys.
Rart, ikke sant?
Hvordan én gjenstand både kan skape så mye skjønnhet...
...og så mye smerte.
Ekte skaperverk krever offer.
Det sies at Morgoth syntes silmarillene var så vakre
at da han hadde stjålet dem, kunne han
ikke gjøre annet enn å stirre inn i dem i ukevis.
Det var først da en av tårene hans falt på steinene
og han så speilbildet av sin egen ondskap
at han ble revet ut av drømmene.
Fra det øyeblikket
så han aldri mer på lyset deres.
Fëanors arbeid myknet nesten hjertet til Den store fienden selv.
Hva har mitt noen gang oppnådd?
Det har myknet hjertet mitt, herre.
Hjertet til mang en alv.
Men jeg sikter mot å gjøre langt mer enn det.
Vårt folk brakte en gang krig til dette landet.
Jeg vil fylle det med skjønnhet.
Å gå lenger enn puslete edelsteins- håndverk, og skape noe med virkelig makt.
Hva er det du håper å lage?
"Hva" er bare et glimt fjernt i synsranden.
Du har kommet til Eregion for å hjelpe meg med å finne ut "hvordan".
Et tårn?
Et som kan huse en smie kraftigere enn noen har bygget tidligere.
I stand til å skape en flamme så varm som en dragetunge
og så ren som stjernelyset.
Tingene vi kunne skapt med den, kunne forvandle Midgard.
Hva er det som står i veien?
Jeg trenger den ferdig til våren.
Herre, det ville kreve en...
En arbeidsstyrke større enn noen samlet før.
Ja. Høykongen kan ikke gi meg det.
Så han har sendt meg deg i stedet.
Har du vurdert å søke partnere utenfor vår egen rase?
Hvor langt utenfor?
EREGION ALVESMEDENES RIKE
KHAZAD-DÛM DVERGENES RIKE
Et forbund med dvergene ville være tidevervets diplomatiske mesterstykke.
Fyrsten deres, Durin, er en gammel og kjær venn.
Nesten som en bror for meg.
Jeg har hørt at dvergene har utvidet salene sine kraftig i det siste.
De... former steinen
med samme respekt som en som pleier en gammel forelder.
Jeg har lenge ønsket å se dem arbeide.
Jeg ante ikke at du beundret dem.
Jeg beundrer alle som kan se tingenes mysterier,
som kan se, ut fra enkelheten til det som finnes,
skjønnheten til det som kan bli...
Kanskje vennen din kan gi meg tilgang til verkstedene deres?
Om jeg kjenner Durin, gjør han mye mer enn det.
Han vil ta oss imot med åpne armer,
lyden av bukkehorn,
bord fylt med saltet svinekjøtt
og nok maltøl til å fylle Anduin.
Hva vil dere?
Det er Elrond av Lindon,
sammen med Celebrimbor, herre av Eregion.
Vi søker audiens hos fyrst Durin.
Nei.
Jeg ber om forlatelse.
Gi fyrst Durin beskjed om at hans venn Elrond...
Han har alt tatt avgjørelsen, alv.
Bukkehorn, hva?
Greit, min venn.
Jeg krever å få gjennomgå Sigin-tarâg.
Hva er Sigin...
Jeg møter deg i Eregion.
-Er du sikker på at du vet hva du gjør? -Stol på meg, Celebrimbor.
Du er mester i ditt håndverk, min venn.
Gi meg noen få dager til å utøve mitt.
Elmendéa...
-Khazad! -Dûm!
Hjertet synger når det ser deg...
Alven Elrond har krevd å få gjennomgå Sigin-tarâg-ritualet.
Dvergenes utholdenhetsprøve,
utformet av Aulë selv.
Så snart vi løfter hammerne,
skal vi knuse de store steinene til en av oss ikke kan knuse mer.
Om alven taper,
blir han forvist fra alle dvergeriker.
For alltid!
Forstår alven?
Alven forstår.
I det usannsynlige tilfellet at alven skulle vinne...
...skal vi skjenke ham en gunst. Men skulle han tape...
Forvist. Ja. Forstått.
Begynn.
Durin! Durin! Durin!
Kom igjen, alv.
Hallo?
Vent, det er meg!
Det er meg! Stopp!
Vent!
Jeg hjalp deg i går kveld. Du husker meg, ikke sant?
Ikke sant?
Greit.
Hva med dette...
Jeg skal ikke skade deg.
Og du skader ikke meg. Avtale?
Det er da en start, ikke sant?
Men det viktigste først. Far sier alltid:
"En uoppdragen hærfot kommer like langt i livet som et firkantet hjul." Så...
...jeg er Nori.
Jeg er Nori.
Jeg...
Nei, jeg er Nori.
Hva med ditt navn? Du?
Du husker ikke, gjør du vel?
Du falt temmelig langt.
Alle ville vært litt omtåket i hodet.
Jeg falt fra et tre.
En hel uke kalte jeg jordbær for "grisebær".
Kan du tenke deg? Et grisebær?
Det er mat.
De spiser der du kommer fra, ikke sant?
Så klart de gjør, Nori, for et dumt spørsmål.
Nei... Det er ikke slik du...
Largo!
La ham være. Hvorfor hjelper ikke du?
Jeg hjelper til ved å be ham hjelpe.
Slutt å dovne deg og gi oss en fot her.
Jeg tror Nori gledet seg til å hjelpe til med det.
Nori?
Hvor kommer du fra, forresten?
Hvor hører du hjemme? Hvor er de andre?
Du vet, av ditt slag? Som deg?
Finnes det noen andre?
Opp med henne...
Kom igjen.
Ta i, gutter!
Hva er det?
Mana...
Er det et slags kart?
Kom igjen, gutter!
Den har plass.
Mana...
Úrë...
Mana...
Úrë...
Det ser bare ut som prikker og løkker.
Jeg forstår ikke.
Mana!
Jeg prøver å hjelpe deg, men jeg...
Úrë!
Jeg er bare en hærfot!
Nori!
Venn!
Venn. Bare en venn.
Nori.
Det er faren din.
Skikkelig blåbærfarge.
Nori, jeg har det bra.
Jeg skled på vått gress, bare. Det er bare forstuet.
Det er ingenting å bekymre seg...
-Mamma... -Glem det.
Jeg burde vært her.
Du er her nå, greit?
Gå og hent litt kaldt vann og salt.
Hvor ille er det? Kan han være med på vandringen?
Altså...
Du så ham.
Det beinet tåler ikke vekten av et løv.
-Kan iallfall ikke dra en vogn. -Pass dine egne saker.
Her borte!
Kom. Kom nærmere.
-Hva tror du at du gjør? -Jeg etterlater henne ikke.
Du deler vel dine rasjoner, hva?
Skjebnens tidevann skifter.
Om ingen andre vil.
Ditt kan være på vei inn eller ut.
Tar vi henne ikke om bord, er hennes død vårt ansvar.
Han virket ikke så bekymret da det var Dobles død.
Grusomhet vil ikke frelse oss.
Ikke dra henne opp.
Dra henne opp.
Nei.
Svar først.
Hvorfor er du her ute?
Jeg kom bort fra skipet mitt.
Angrepet?
Så du har ikke sett den?
Sett hva?
Ormen.
Vi la ut for to uker siden og seilte...
-Må vi fortelle henne alt om oss? -Hvorfor ikke?
Synes du hun ser farlig ut?
Utseendet kan bedra.
En alv.
Vennligst ikke rør meg.
Din løgner.
-Vi er reddet. Se! -Fort!
Se! Her borte!
Hjelp oss!
Fort, hjelp meg å lage en fakkel!
Vent! Vent til vi kan se seilene.
Korsarer seiler i dette farvannet. Vil dere bli flådd levende?
Det der er ikke noe korsarskip.
Det er skipet vårt .
Ormen!
Vær stille.
Alven ledet den til oss.
Den kommer!
Hjelp!
Hva heter du?
Galadriel.
Jeg er Halbrand.
Hva er kursen vår?
Ja!
En hund kan gjø mot månen.
Men den kan ikke dra den ned.
Dra din vei.
Kanskje Deres Høyhet er villig til å ledsage meg til utgangen?
Gjerne.
Bemerkelsesverdig. Jeg drømte ikke om å finne byen din så forandret.
Slikt skjer på 20 år.
Har det bare gått 20?
Du må fortelle meg hemmeligheten din.
Våre hemmeligheter er våre.
Har jeg krenket deg?
Vi trenger mer tid for å besvare det.
Å kaste meg ut uten forklaring, det er ditt valg.
Det kan du vedde finstasen din på.
Men før du kaster bort den beste muligheten
noen dvergefyrste har hatt på lenge,
kan du i det minste høre forslaget mitt.
Der er det.
Den sanne hensikten med besøket. Du vil ha noe.
Jeg ville møte en venn jeg har savnet.
Savnet? Du kom ikke i bryllupet mitt.
Fødselen til barna mine, to stykker!
Du kan ikke brase inn i fjellet mitt og kreve at jeg ønsker deg velkommen.
Du kan ikke kreve det du ga avkall på.
Avkall? Durin, jeg...
Tjue år er kanskje bare et øyeblikk for en alv.
Men jeg har levd et helt liv på den tiden.
Et liv du gikk glipp av.
Så hva har du å si til det...
..."venn"?
Gratulerer.
Med din kone og dine barn.
Jeg håper du en gang kan tilgi meg.
Og jeg vil gjerne beklage overfor familien din også.
En unnskyldning til Disa, så drar du.
Ikke bli bedre kjent.
Ingen mimring om fortiden. Og absolutt ingen middag.
Forstått.
Ved Aulës skjegg! Nei!
Dette kan vel ikke være Elrond?
Jeg er redd for det, skjønne frue.
Durin fortalte meg ikke at du kom.
Durin visste ikke om det.
Det har vært galt av meg å ikke besøke tidligere.
En feil jeg har kommet for å be ydmykt om tilgivelse for.
-Du blir til middag. -Han drar.
-Han blir. -Han drar!
Han blir.
Hei! Jeg ba dere holde dere unna hodene mine!
Og jeg ba dere små monstre bli i senga.
Kom igjen!
Gerda! Gamli! Kom igjen, få fart på dere.
Finn deg nå endelig til rette.
Men ikke for godt til rette.
Gamli, vær så snill!
Til saltgruvene med dere begge!
Med huletroll og flust med dryppstein-edderkopper!
Hvordan ble dere to kjent, egentlig?
Jeg avstemte et nyåpnet kammer,
ganske sikker på at vi var på sporet av en sølvåre...
"Avstemte"? Jeg har ikke hørt om dette.
Det er når vi synger til steinen.
Du skjønner, et fjell er som en person.
Det er en lang og stadig skiftende historie sammensatt av utallige små deler.
Jord og malm, luft og vann.
Synger du riktig til det, vil hver del sende sangen din tilbake til deg,
fortelle deg sin historie og vise deg hva som kan være skjult,
hvor du skal grave, lage ganger og...
Og hvor du skal la fjellet være urørt.
Det er en vakker skikk.
Uansett, vi drev og pakket ut verktøyet vårt, og plutselig ble laget mitt stille.
Så ser jeg fyrsten vår.
Han var kommet for å inspisere.
Langt under hans verdighet.
Først syntes jeg bare det var rart.
Helt til han dukket opp på vår neste undersøkelse.
Og den etter det. Og den etter det.
Han har alltid vært flink til å luske.
Det tok ukevis før han samlet mot til å gjøre kur ordentlig.
Høyst to uker.
-Det var fem. -Du lyver.
Hun lyver.
Hun later som hun er blyg nå,
men hun var stormforelsket fra øyeblikket vi møttes.
I sannhet et lykketreff.
Du burde vært i bryllupet.
Det holder.
Vennen din er her nå.
Kan vi ikke glede oss over det?
Han er ikke her for oss.
Kongen hans sendte ham for å ta det som er vårt.
Tvert imot. Det var min idé å komme til Khazad-dûm.
Og jeg har kun bedt om at du lytter.
Ja, og slik begynner det.
Og snart blir det krangel og kiv.
-Alver for alver, hva? -Har det noen gang vært slik?
-Jeg vet ikke! Har det? -Ved Aulës skjegg!
Kan dere ikke finne en løsning på dette?
Jeg ser at du plantet treet.
Plantet det og fått det til å vokse.
Pleier det som vårt tredje barn.
Hva slags tre er det egentlig?
En avlegger av vårt store tre i Lindon.
Selve symbolet på vårt folks styrke og livskraft.
Noen kalte ham en tosk
for å tro at det kunne vokse i slikt mørke.
Der det er kjærlighet, er det aldri mørkt.
Hvordan kunne det ikke vokse i et hjem som deres?
Du drar vel ikke allerede?
Jeg frykter at jeg har blitt for lenge.
Takk, Disa, for din gjestfrihet.
Durin.
Forbannet også, sett deg ned.
-Jeg ønsker ikke å trenge meg på. -Sitt, sa jeg.
Er du sikker?
Nei. Og jeg er fortsatt sint. Fortell meg om kongens forslag
så jeg kan avgjøre om jeg legger det fram for min far
eller slenger det i nærmeste slaggrop.
Du trenger ikke holde avstand.
Jeg bare lurer på hva slags mann det er
som så lett ville overlate sine ledsagere til å dø.
En som vet hvordan man overlever.
Hvorfor være del av det største målet?
Du er fortsatt et mål.
Jeg tviler på at vi finner sikkerhet før vi når land.
Det blir neppe så lett å finne sikkerhet.
Iallfall ikke for deg.
"Kom bort" fra skipet ditt.
Virkelig?
-Du er en desertør. -Ser jeg ut som en?
Du ser ikke ut som noen som tilfeldige ting skjer med.
Det betyr at du flyktet.
Jeg vet ennå ikke om det er fra eller mot noe.
Plikten krever at jeg drar tilbake til Midgard.
Og det er alt du trenger å vite.
-Viktige alvesaker, utvilsomt. -Hva har alver gjort mot deg?
Klandrer du oss for at du er skipbrudden?
Det var ikke alver som jaget meg fra hjemlandet mitt.
Det var orker.
Hjemmet ditt. Hvor var det?
Hva har det å si?
Det er aske nå.
Jeg vet noe om smerten du bærer på.
Jeg sørger med deg.
For dem du mistet.
Rundt halsen din.
Var det merket til ditt folks konge?
De har ingen konge.
-Om de hadde, hvor hadde riket hans vært? -Hvordan det?
Hva om jeg sa at vi kanskje kan ta det tilbake?
Du mangler visst en hær.
Hvorfor unngår du spørsmålet?
Hvorfor er du skipbrudden?
I stedet for ærefull hvile valgte jeg å oppsøke
fienden som står bak det du har lidd.
Du forårsaket ikke min lidelse, og du kan ikke lindre den.
Uansett hvor sterk vilje du har. Eller stolthet.
Så la det ligge.
Jeg har forfulgt denne fienden siden før den første soloppgangen farget himmelen.
Det ville ta lenger enn din levetid
bare å si navnene til dem de har tatt fra meg.
Så å la det ligge er ikke et valg.
Endelig litt ærlighet.
Hvis du vil drepe orker, ta hevn, er det din sak.
Ikke lat som det er heltemot.
Skal du si meg hvor fienden er, eller ikke?
I Sørlandene.
Jeg må vite hvor mange fiender det var,
hvilken fane de fulgte,
og så skal du føre meg til det siste stedet de ble sett.
Jeg har mine egne planer, alv.
Gjør deg klar.
-Se deg for! -Rolig nå, vennen.
Hva mener du med "ingen lik"?
Hele landsbyen var tom.
Det var som om bakken hadde slukt alle som bodde i Hordern.
Bakken her har alltid vært lumsk.
Og det stiger alltid dunster fra Krokfingersjøen.
Jeg så en tunnel.
Gravd dypt og omhyggelig.
Kan ikke si hvem som grov den, men de hadde kurs for oss.
Jeg sier deg, vi er i fare her.
Vi må gi alle beskjed.
Nei! Jeg vil ikke ha disse ryktene, Bronwyn.
Jeg har sett skred som er mindre farlige enn en løpsk tunge,
og uten syn for sagn er det alt det ville vært.
Waldreg, vi er helt alene.
Ostirith er tom. Vakttårnet er forlatt.
Ja, og jeg ber ikke de alvene tilbake
på grunn av et hull i bakken.
Det er en lettelse at de har dratt. Iallfall for de fleste av oss.
Forbaskede mus.
Dumme, elendige mus!
Teo?
Teo, hva er galt? Hva skjedde?
Hent hjelp. Gå.
Løp! Teo, løp!
Hei!
Stopp!
Hvis det er noen av dere her som vil leve,
drar vi til alvetårnet ved daggry.
Vi må binde sammen båten! Den faller fra hverandre!
Vinden er for sterk.
Ta tak i tauene!
Kom igjen! Gi meg hånden din!
Bind deg til meg!
Kom igjen! Gi meg hånden din!
Hallo? Det er meg. Det er meg, Nori.
Du skjønner, det er bare noen dager til den neste vandringen, og alt er
helt snudd på hodet.
Jeg ville hjelpe deg.
Jeg trodde jeg kunne. Jeg beklager.
Det er en lykt. Vi bruker ildfluer.
Hva sier han til dem?
Jeg snakker ikke ildflue.
De er stjerner.
Et slags stjernebilde.
Ja vel? Er de stjerner? Hva betyr det?
Det er slik vi hjelper ham.
Han vil vi skal hjelpe ham å finne de stjernene.
Det er det, ikke sant?
Ikke sant?
Har aldri sett de stjernene før.
Men jeg tror jeg vet hvor jeg kan finne dem.
Nori?
Jeg er sikker på det. Han vet det ikke.
Kanskje.
Kanskje ikke.
Steinen din har alltid vært bløt
når det gjelder alvene.
Tror du det er en tilfeldighet
at en alv dukker opp på dørstokken vår? Nå?
Jeg har kjent Elrond i et halvt århundre, far.
Jeg ville merket det om han skjulte noe.
Kanskje han ante at det var du som skjulte noe.
Du har for høye tanker om deres slag.
Det er vi som holder håndtaket på hammeren her.
Ja. Inntil videre.
Elrond er en venn. Jeg stoler på ham.
Hammer og stein stoler ikke på hverandre.
Til slutt må en av dem briste.
Teo!
Er du klar?
Ja, mor. Jeg er klar.
Tekst: Fredrik Lingaas
Kreativ leder Nils Ivar Agøy