- Torni? - Sen on valmistuttava kevääksi.
Oletteko harkinnut kumppaneita muualta kuin omiemme parista?
Kerro ehdotuksesta,
jotta voin esitellä sen isälleni.
Tietäisin, jos hän salailisi jotain.
Ehkä hän aavisti, että sinä salailet jotakin.
Mikä tämä paikka on?
Númenorin saarivaltakunta.
Ajattelin lykätä lähtöä.
Kun merikoe alkaa ja laiva lähtee, sinä olet mukana.
En kaipaa vaikeuksia.
Se on Etelämaiden kartta.
Se kertoo myös suunnitelmasta
luoda oma valtakunta.
Etelämaat ovat suuressa vaarassa.
Jos Sauron on todella palannut, Etelämaat ovat vasta alkua.
Jos joku täällä haluaa elää,
lähdemme haltiatornille aamun koittaessa.
Viekää hänet Adarin eteen.
Sauronilla kerrotaan olleen muinoin monta nimeä.
Ehkä tämä on yksi niistä.
Kansallasi ei ole kuningasta, koska se olet sinä.
Tule kanssani Keski-Maahan.
Sinulla ei ole armeijaa.
Siihen tulee pian muutos.
TARU SORMUSTEN HERRASTA: MAHTISORMUKSET
Kokoonnumme tässä hovissa päivittäin muovaamaan saaremme tulevaisuutta.
Lasten siunauksessa me kuitenkin kokoonnumme
toivottamaan tervetulleiksi ne, jotka elävät tuon tulevaisuuden.
Rajattoman kuin auringonnousu aaltoilevan meren yllä.
Minkä nimen olet valinnut?
Alinel.
Nouskoon sinussa Númenorin mahti.
Sen viisaus johdattakoon askeliasi...
Saaren täytyy vain välillä venytellä.
Kuten sinun.
On täydellinen päivä, sijaishallitsija kuningatar.
Millä asioilla aloitamme?
Hän kutsui haltian hoviin.
Tänä aamuna.
Haltian kumppani käy kiltalaisten kimppuun, ja Mírielkö kutsuu hänet teelle?
Hän varmaan rankaisee haltiaa.
Tai pyytää tältä käskyjä.
Sillä välin kun haltia sylkee myrkkyään kuningattaren korvaan,
kuka puhuu meidän puolestamme?
Neuvonantaja!
Vie hänelle terveiseni. Pidä pienempää ääntä.
Haluaisitteko yhden?
En tiennyt, että jotain tärkeää oli kesken.
Neuvonantaja.
Valtiomiestaitoa on se, että hoitaa pienet asiat
yhtä säntillisesti kuin isot.
Luulisi sinun jo oppineen sen.
Yritin vain olla nokkela.
Nokkeluus sopii niille, joilta puuttuu kunnianhimoa.
Parempi olisi olla viisas, poikani.
Mikä nyt on hätänä?
Taitaa olla pieni myrsky nousemassa.
Haltialaivoja rannallamme?
Haltiatyöläisiä, jotka vievät teiltä ammatin?
Työläisiä, jotka eivät nuku,
väsy eivätkä vanhene.
Ei!
Kuningatar on joko sokea
tai haltianrakastaja.
Aivan kuten isänsä.
- Haltianrakastaja! - Haltianrakastaja!
Jos haltia olisi nyt täällä, mitä hän näkisi?
Númenorin kansalaisia
vai joukon kitiseviä kakaroita?
Olemme edainin poikia ja tyttäriä.
Elros Tar-Minyaturin, jonka joukot löivät itsensä Morgothin.
Nytkö yksi haaksirikkoinen haltia pystyy uhkaamaan meitä?
Kannatte itse kukin kiltojenne tunnuksia.
Mahtavien käsien perintöä.
Miesten, jotka rakensivat Merivallin.
Jotka pystyttivät Armeneloksen, sivilisaatiomme riemuvoiton.
Nytkö yksi haltia pystyy uhkaamaan meitä?
Ystävät,
luottakaa minuun.
Vannon käsieni känsien kautta,
etteivät haltian kädet koskaan tartu Númenorin ruoriin.
Númenor pysyy aina ihmisten valtakuntana.
Juotavaa kaikille!
Hän tuntee kaikki nimeltä,
käännyttää väkijoukot, kaikki ovat jotakin velkaa.
Vaikuttavaa.
Aioin sanoa "raivostuttavaa".
Viinitarhoista Meneltarman läheltä.
Sen pitäisi auttaa unohtamaan murheet.
Murheeni ovat kovan työn tulosta.
Olet kai uusi oppilas.
Olen Kemen. Ja sinun nimesi on...
Eärien. Näytä piirustukset.
Olet oikea riesa, haltia.
Otan sinut vastaan vieraana,
ja sinä häivyt maaseudulle varastamaan muinaisia kääröjä,
samalla kun kumppanisi pahoinpitelee kaupunkilaisia.
Ärtymys on luonnollista. Hänen kansansa tekee kuolemaa.
"Hänen kansansa"?
Uskoakseni mies vankilassanne ei ole tavallinen tappelupukari,
vaan maanpaossa elävä Etelämaiden kruununperijä.
Elendil on sitten varmaan Rhûnin keisari.
Ei, vain vähäinen aatelinen.
Hänen kansansa on hajallaan ja vailla johtajaa.
Teidän tuellanne hän voisi yhdistää heidät taistelemaan.
Mitä tarkoitat "tuella"?
Sauron oli aikoinaan teidän vihollisenne siinä missä meidänkin.
Pyydän teitä suorittamaan tehtävän loppuun.
Uusimaan liiton Númenorin ja haltioiden välillä
ja taistelemaan kanssani pelastaaksemme etelämaalaiset,
ennen kuin Sauron valloittaa heidän maansa.
Hovi kuulee monenlaisia esityksiä.
Sinun on yllättävin ja kunnianhimoisin viikkokausiin.
Númenor on kuitenkin valinnut toisen tien.
Ei koko Númenor.
Etelämaalainen tuomitaan, oli hän kuningas tai puuseppä.
Audienssi on päättynyt.
Sitten minun on pakko pyytää uutta.
Númenorin todellisen hallitsijan kanssa.
Isänne, kuninkaan.
Älä puhu asioista, joita et ymmärrä,
Galadriel, Finarfinin tytär.
Astukaa syrjään,
jotta voin esittää asiani sille, jolla on valta vastata.
Nyt riittää.
Ja millä vallalla sinä puhut, haltia?
Kansasi antamalla?
Vai oletko haaksirikkoinen, joka etsii turvaa myrskyssä?
Minun sisälläni on myrsky.
Se toi minut tälle saarelle syystä,
etkä sinä voi sitä hillitä, sijaishallitsija.
Anna kun arvaan.
Tavernatappelu?
Kapinan lietsominen.
Olette melkein valmiit!
Muutaman päivän päästä
minulla on ilo kutsua teitä miehistön jäseniksi.
Vetäkää, kokelaat! Vetäkää!
Isildur...
Vetäkää, kokelaat!
Vetäkää!
Köysi!
Selittäkää tämä.
Tässä täytyy olla erehdys.
Syy oli minun, merimestari.
Se lipsahti.
Olet löysännyt tuota köyttä oikein tuhat kertaa.
Teitte sen tahallanne.
Teidät on erotettu!
Kaikki kolme!
"Länsi?" "Oikea Númenor?"
Taas sitä veljesi suoltamaa roskaa!
Luulin merimestarin erottavan vain minut.
Olen pahoillani.
Pahoillasi?
Vai pahoillasi? Pilasit juuri koko elämämme!
Missä potta on? Alan voida pahoin.
Puhun isälleni.
- Teidät otetaan takaisin. - Ei.
Hankit potkut jostain,
jota et koskaan ansainnut.
- Valandil... - Ei.
Halusin laivalle siitä lähtien, kun pystyin pitelemään airoa.
Tein kaikkeni ansaitakseni sen. Mitä sinä teit?
Et ole tehnyt muuta kuin jauhanut kuolleesta äidistäsi.
Lopeta! Riittää jo!
Isil häipyy tapansa mukaan.
Minne menet, Isil?
Mitä väliä sillä on?
Todellinen ongelma on hän itse, eikä hän pääse itsestään eroon.
Magrot!
Adar.
Nampak uglursha.
Missä olet syntynyt,
sotilas?
Beleriandissa.
Joen suullako?
Kuka olet?
Kuljin kerran joella,
kun olin nuori.
Muistan,
että rantoja peitti kukkiva salvia.
Silmänkantamattomiin.
Miksi örkit kutsuvat sinua isäksi?
Sinulle on kerrottu monia valheita.
Jotkut ovat niin tiukassa,
että kivet ja juuretkin uskovat niihin.
Niiden auki keriminen
edellyttäisi likipitäen uuden maailman luomista.
Siihen kuitenkin pystyvät vain jumalat.
Enkä minä ole jumala. En ainakaan...
vielä.
Mikä oikein olet?
Mene vartiotornista suojaa hakeneiden ihmisten luo.
Vie heille viesti.
Millainen viesti?
Parakit ovat jo täynnä. Leiriytykää, minne pystytte.
- Mistä nämä ovat? - Iorbadista.
Siinä ovat kaikki kylät täältä Orodruinille.
Missä loput ovat?
Tässä ovat loput.
Annoksia on taas leikattava.
Ei minun annoksiani.
Kuka antoi sinulle vallan päättää?
Jokainen, joka päätti tulla tähän torniin. Myös sinä.
Mitä me syömme?
- Keksimme jotain. - Miten?
- En tiedä. - Sen kyllä huomaa.
Entä Waldregin ruokakellari?
Lähetetään pieni ryhmä kylään.
Päivällä örkkejä on vähemmän. Haetaan nopeasti, mitä voimme.
Ne eivät huomaakaan meitä.
Kenet aiot houkutella mukaan?
Minä teen sen, jos muut eivät suostu.
Sinä et mene sinne.
Etsimme ensin kukkuloilta. Kutsukaa metsästäjät koolle.
Mitä he muka metsästävät? Pari kaniinia?
Se riittää päiväksi.
Se on yksi päivä enemmän. Ollaan kiitollisia.
Olen kyllästynyt
katsomaan kaiken raunioituvan tekemättä mitään.
- Me teemme jo kaikkemme. - Minä en!
Theo. Theo!
Voit joko auttaa tai vaikeuttaa asioita.
Ei olisi pitänyt suostua tähän.
Palaan takaisin.
Älä ole tuollainen pelkuri.
Tule.
Rowan, taverna.
Minä en sinne mene.
Siellä voi olla ruokaa.
Tule nyt. Paikka on autio.
Hyvä on, minä menen.
Rowan?
Nuorta verta.
Mistä sait tuon?
Anna tänne.
Hei, löysin sen!
Löysin sen! Pojalla! Miekka on pojalla!
Pojalla? Missä hän on?
Piileksii täällä jossain.
Sinä! Lähetä viesti suurelle isälle.
Te muut, levittäytykää.
Kukaan ei nuku ennen kuin hänet löydetään.
Sainpas!
Haltiat ja kääpiöt yhteistyössä. Hämmästyttävää.
Kaikki on juuri niin kuin sanoitte.
Mitä?
Ei mitään.
Seisoessasi tuossa näytit hetken aikaa aivan isältäsi.
- En tiennyt, että olitte tavannut hänet. - Monta kertaa.
Hänellä oli kyky nähdä kauas.
Muistan hänen kerran sanoneen,
että tulevaisuuteni olisi jonain päivänä hänen poikansa käsissä.
Hän sanoi sen ohimennen, kuin olisi puhunut huomisesta sateesta.
Olin...
Olin unohtanut sen tähän hetkeen saakka.
Eikö olekin outoa?
Vaikutatte huolestuneelta, ruhtinas.
Mikä mieltänne vaivaa?
Lupasin itselleni, etten puhuisi siitä. Hän on ystäväsi.
Durin.
Joko hän välttelee minua tai salailee jotain.
Oletko kysynyt hänen alaisiltaan?
Kaikilta yhdeksältätoista. He välttelevät minua.
Sitä voisi pitää lähes epäilyttävänä.
Tarkoitatko, että Durinilla on tyttöystävä?
- Ei ole muita kuin te. - Tiedän.
Kuka muu hänet huolisi?
Saa rikas akka kiveä suukottaa Jalokiviä kiillottaa
Lopeta!
Gerda, älä lyö veljeäsi!
- Leikimme tönimisleikkiä. - Se saa riittää.
Oletko katsonut Kultaisilta portailta
tai Kolmen oven vartiostosta?
Olin unohtanut.
Pikkuiset muuttavat aivoni mössöksi.
Hän oli tänään menossa kaivamaan Kvartsikuiluun.
Mitään salaisuutta ei kannata peitellä huijauksella, Disa.
Kutsutko kääpiötä epärehelliseksi omassa kodissaan?
Sellaisesta ei hyvä seuraa.
Jos Durin kaivaa kvartsia,
miksi hän lähti ilman talttakirvestään?
Ja miksi teet hänen lempiruokaansa,
jos matka kuiluun kestää kaksi päivää?
Saa rikas akka kiveä suukottaa Jalokiviä...
Varoitan sinua!
Durin ei ottanut kirvestä,
koska kvartsia ei taltata, vaan kangetaan.
Teen myyränhäntäpataa,
koska sen pitää saada asettua ennen kuin hän palaa.
Ja vaikka sinunlaiseltasi ulkopuoliselta se voi kestää päiviä,
mieheni kaltaiset kääpiökiipeilijät
voivat laskeutua Kvartsikuiluun muutamassa tunnissa.
Oliko sinulla jotain muuta kysyttävää?
Ei.
Kiitos.
Kvartsikuilu. Ei hassumpaa.
Toivottavasti hän uskoi. Sitä haltiaa ei helpolla hämätä.
Ei todellakaan.
Onneksi tuleva kuningattareni saisi vaikka rotan käyttämään minkkiturkkia.
Taas yksi syy olla onnellinen, että nain sinut enkä Margid Rustborinia.
Mitkä ovat muut syyt?
Kerron myöhemmin.
Hys. Pidetään pienempää ääntä.
Edistymme vanhassa kaivoksessa hyvin.
Varmistin, että hänet saatettiin ulos...
Vanha kaivos Kuvastajan alla.
Oletko eksyksissä?
En. Tiedän tarkkaan, minne olen menossa.
Päivänjatkoa.
Saa rikas akka kiveä suukottaa, jalokiviä kiillottaa.
Arvasin sen!
Durin?
Tulitko vakoilemaan minua?
En toki. Mikä tämä paikka on?
Pitäisikö muka uskoa, ettet tiedä?
Ettei tämä ollut todellinen syy siihen, miksi hän lähetti sinut?
Haluatte sen itsellenne.
Minkä?
Minua ei kiinnosta se, mitä tuossa kammiossa onkaan.
Minua kiinnostaa meidän ystävyytemme.
Salaisuudet eivät sovi siihen.
Mitä tämä oikein tarkoittaa?
Sinun pitää vannoa vala.
Vanno käsi vuorella,
ettet ikinä edes kuiskaa kenellekään siitä,
minkä aion sinulle nyt kertoa.
Kääpiön viha on haltian muistiakin pidempi.
Jos rikot lupauksesi,
tämän kiven voima tuomitsee sinut ja kansasi suruun
aina päivienne loppuun Keski-Maassa.
Vannotko, Elrond?
Vannon isäni Eärendil Merenkävijän muiston kautta.
Kaikki kertomasi päätyy vain minun korviini.
Disa havaitsi sen etsiessään kultasuonta.
Uutta malmia.
Kevyempää kuin silkki, kovempaa kuin rauta.
Siitä tehdyt aseet löisivät parhaatkin miekkamme.
Kolikoina se voi olla kultaakin arvokkaampaa.
Outoa, miten valo kimaltaa siitä.
Ikään kuin se tulisi sisältä.
Tämä voi olla kansallemme uuden aikakauden alku.
Voimaa ja vaurautta.
Miksi sitten tämä salailu?
Miksei tätä juhlita?
Kaivaminen on vaarallista.
Isäni on rajoittanut ponnistelujamme
varovaisuuden nimissä.
Saanko?
Mikä tämän ihmemalmin nimi on?
Meidän kielellämme "harmaa kiilto".
Teidän kielellänne mith-raud tai sinnepäin.
Ei, se olisi mithril.
Tulitko todella tänne saakka vain Eregionin vuoksi?
Tulin, koska 20 vuotta on liian pitkä aika olla poissa.
Jopa haltialle.
Pidä se.
Ystävyytemme merkkinä.
Hyvä on.
Durin! Durin, ei!
Tuolla on neljä kääpiötä!
Durin!
Eärien, lattiat ja pikarit.
Anteeksi.
Ei se mitään. Kaikki hyvin.
Luulin sinun osaavan vain piirtää.
Kuuraaminen kehittää näppäryyttä.
Tai niin kiltamestari sanoo.
Mitä jos minä hoidan lattiat ja sinä pikarit?
Viimeinen tarjoaa illallisen.
En käy vieraiden miesten seuraan.
Se on viisasta. Kerron, jos näen sellaisen.
Vaikka ihailenkin tapaasi rynniä päin kohtaamiasi esteitä
kuin laukkaava varsa,
onko käynyt mielessäsi, ettet taistele örkkejä tai peikkoja vastaan,
vaan ihmisiä?
Aiotko neuvoa minua sodankäynnissä?
Ei, en minä...
En uskaltaisi. Mutta toisaalta...
Kuningattaren hovi ei taida olla tavanomainen taistelutantereesi, vai mitä?
Jatka.
Minusta tällaisissa tilanteissa
kannattaa tunnistaa se, mitä vastustaja eniten pelkää.
- Ja hyödyntää sitä? - Ei.
Antaa hänelle keinot hallita sitä,
jotta voi itse hallita häntä.
Mielestäsi olen siis sellissä,
koska en tunnista, mitä kuningatar pelkää?
Se on vaatimaton mielipiteeni.
Ja sinäkö tunnistit vain muutamassa hetkessä?
Joiden aikana sinä vaadit laivaa, loukkasit kansaa ja uhmasit käskyjä.
Hän ei ollut moksiskaan.
Nyt hän yhtäkkiä heitti sinut selliin.
Miksi?
Pyysin häntä taistelemaan puolestanne.
Ei hän kuitenkaan siksi tainnut suuttua.
Vaadin puhua hänen isälleen.
Tornissa olevalle kuninkaalle, jota kukaan ei ole nähnyt vuosiin.
Huomaatko, mitä tapahtuu, kun alat laukkaamisen sijaan ajatella?
Lopeta vertailu hevoseen.
Jos sinä lakkaat suostuttelemasta minua lähtemään.
Tervehdys, haltia.
Kuningatar on tehnyt päätöksensä.
Sinut kuljetetaan haltioiden luo aseistetun vartion saattamana. Tänään.
Astu eteenpäin.
- En suosittele tuota. - En voi antaa hänen lähteä.
Voisit, jos tietäisit, minne hän menee.
Mitä sinä täällä teet?
Kävin illallisella.
Kuka hän on?
Missä univormusi on?
Erositko palveluksesta?
Ei, pahempaa.
Erotettiinko sinut?
Meidät kaikki erotettiin.
Isil...
Sinä voitit. Nyt voit mennä länteen.
Pilasin juuri ystävieni elämän
ja häpäisin sukumme nimen.
En ansaitse lähteä länteen.
Eikä isä anna minun ottaa Berekiä.
Haltia on karannut!
Tutkikaa joka kuja.
Anteeksi häiriö, majesteetti, mutta...
Majesteetti hän ei enää ole.
Mistä tiesit, että tulisin tänne?
Joukot ovat ulkona valmiina saattamaan sinut laivallesi.
Olisi paras mennä vapaaehtoisesti.
Míriel.
Minä...
Ei hätää, isä. Olen tässä.
Suo anteeksi.
En tiennyt.
Harva tietää, miten heikentynyt hän on.
Minusta on parempi niin.
Sitten meidän on aika olla rehellisiä.
Isäsi oli lojaali haltioita kohtaan.
Mikset sinä ole?
Kerro minulle.
Minä pyydän.
Isä oli vakaumuksissaan aina hillitty,
mutta kruunajaisten jälkeen jokin muuttui.
Hän alkoi kovaäänisesti julistaa,
että olimme suututtaneet valarin
ja että meidän pitäisi katua ja palata vanhoihin tapoihin.
Syntyi levottomuutta.
Ja kun hän julisti aikovansa uudistaa suhteet haltioihin...
Kansa nousi kapinaan.
Menetimme paljon.
Minut valittiin hänen tilalleen
luvattuani rauhoittaa myrskyn.
Mutta ensimmäisenä yönä, kun koko Númenor nukkui,
hän toi minut tänne.
Palantír.
Näkykiviä oli kerran seitsemän.
Kuusi muuta ovat kadonneet tai piilossa.
Isäni peri tämän
ja salaisuuden sen mukana.
Aseta kätesi sen päälle.
- Varoitan... - Olen koskenut palantíriin ennenkin.
Mutta et tähän.
Näit Númenorin tulevaisuuden.
Palantíri näyttävät monia näkyjä.
Jotkut eivät koskaan toteudu.
Se on jo alkanut toteutua.
Näky alkaa saapumisestasi.
Uskot siis, että minä aiheutan Númenorin tuhon?
Vain Númenor itse voi aiheuttaa sen.
Valar lahjoittivat meille saaren hyvyyden ansiosta.
He voivat ottaa sen pois, jos käännymme pimeyden teille.
Mainitsemasi hyvyys oli esi-isiesi uskollisuus haltioille.
Isäni uskoi niin.
Hän lähestulkoon tuhosi meidät.
Siksi julistan huomenna, että olet poistunut
ja kriisi on päättynyt.
Jos Keski-Maassa nousevaa pahuutta ei pysäytetä,
se leviää ja tuhoaa meidät kaikki.
Juuri tämän sodan vältteleminen voi johtaa tuhoonne.
En arvaile jumalten aivoituksia. Päätös on lopullinen.
Päätös perustuu pelkoon.
Tiedän, millaista on olla ainoa.
Ainoa, joka näkee,
ainoa, joka tietää.
Kenties kummankaan meistä ei tarvitse enää kantaa taakkaa yksin.
Pyydän sinua, Míriel. Älä valitse pelon tietä,
vaan uskon tie.
Seiso rinnallani.
Anna Númenorin jälleen taistella haltioiden rinnalla.
Usko voi sitoa yhden sydämen,
mutta se on liian ohut lanka kannattelemaan valtakuntaa.
Valitan.
Metsät ovat autiot. Eläimet ovat paenneet.
Poikasi oli fiksumpi kuin luulimme.
Portilla on joku!
Kauemmas.
- Pois tieltä. - Antakaa pojan mennä!
Tästä riittää kyllä. Rauhassa!
Rowan! Missä Theo on?
Hän sanoi tulevansa heti.
- Nälkä! -Älä töni!
Hän tönäisi minua!
On katsottu joka koloon. Hän ei ole täällä.
Tule nyt.
Missä hän on?
Ei ole täällä!
Menoksi.
Etsikää kaikkialta.
Pomo nylkee meidät, jos emme löydä häntä.
Pomo itsehän hänet kadotti.
Izmûmbogh...
Tule jo!
Kishdibatoth.
Etsikää hänet!
Ei ole täällä.
Tuolla! Katsokaa!
Ollaankos sitä menossa jonnekin?
Missä se on?
Ei!
Minne panit sen?
Ehkä käden irrottaminen saa kielenkannatkin irtoamaan.
Nopeasti, poika.
Ne ovat tulossa.
Jatka matkaa.
Juokse!
Äiti?
Bronwyn.
Juokse aukiolle!
Mitä tuo oli?
Pyyntö kiville
vapauttaa niiden kaivosmiesten ruumiit, joissa henki yhä kulkee.
Jollet olisi mennyt tuonne,
Durin olisi saattanut olla kuilussa, kun se...
Anteeksi.
Anteeksi, että valehtelin.
Olit uskollinen ystävälleni. Ei muistella muuta.
Viimeinen vedettiin ulos.
Kaikki ovat hengissä.
Isäsi on varmasti helpottunut.
Hän keskeytti työt.
Koko suoni suljetaan.
- Koko suoniko? - Koko suoni.
Anna hänelle aikaa.
Kuumimmatkin hiilet jäähtyvät kyllä.
Toisinaan toivoisin, etteivät jäähtyisi.
Toisinaan haluaisin sanoa hänelle, mitä hänestä ajattelen,
ja olla enää koskaan puhumatta sille ukon käppänälle!
Isäni purjehti yksin Valinoriin
ja suostutteli valarin liittymään sotaan ja lyömään Morgothin.
Saavutukset olivat niin suuret,
että valar nostivat hänet tämän maailman yläpuolelle
kuljettamaan ikuisesti iltatähteä taivaan halki.
Vuosien ajan katsoin sitä päivän päätteeksi
ja mietin, mitä hän ajattelisi, jos katselisi minua.
Olisiko hän ylpeä siitä, miten olen jatkanut hänen perintöään,
vai pettynyt kaikkiin niihin kertoihin, kun en ole ollut sen arvoinen?
Sitten yhtenä yönä tajusin,
että kuulisin mielelläni minkä tahansa tuomion,
jos se antaisi minulle tilaisuuden
puhua isäni kanssa vielä yhden kerran.
Älä tuhlaa sitä aikaa, joka sinulla on oman isäsi kanssa.
Elrond. Toivon, että pystyisit selvittämään yhden asian.
Miten sinä ja mieheni tutustuitte?
Pelastin hänet töyrypeikolta, kuten kerroin.
- Kahdelta. - Niin, kahdelta.
Kysyin Elrondilta.
Sitten minun on pakko korjata miehesi kertomusta.
Peikkoja oli kolme, ja minä pelastin hänet.
Et muistaisi omia kasvojasi, vaikka katsoisit peiliin.
Kun törmäsin häneen metsässä,
hän väisteli peikkojen nuijaniskuja
huutaen ja kiljuen.
Se oli sotahuuto.
Luulin kimeitä huutoja lapseksi. Tartuin jouseeni...
- Se oli miekka. - Jousi.
- Miekkapas! - Oli miten oli...
Anna anteeksi, isä.
Olin ylpeä, itsepäinen ja väärässä.
Etkö voi edes katsoa minuun?
Kansamme uskoo,
että kun uusi kääpiökuningas kruunataan,
kaikkien esivanhempien äänet virtaavat häneen
jakaen neuvoja
ja viisautta
ja jopa virheensä.
Mutta sinun...
Sinun ei tarvitse odottaa sitä päivää kuullaksesi ääneni.
Olen aina rinnallasi, poikani.
Myös vihoissani.
Joskus eniten juuri vihoissani.
Ei ole mitään anteeksi annettavaa.
Elrond kutsui minut mukaansa Lindoniin huomenna.
Hyväksynkö kutsun?
Elrond on vakuutellut uskottavasti,
ettei Gil-galad lähettänyt häntä pahoissa aikomuksissa.
Niin todellakin on.
Mutta vaisto on vahva voima.
Mitä omasi kertoo?
Että on kyse jostain muustakin.
Hyvä, poikani.
Hyvä.
Mene Lindoniin
ja ota selvää, mistä.
Kiitos.
Mitä nyt? Mikä hätänä?
Minulla on viesti vihollisemme komentajalta.
Kansanne saa elää, jos se luopuu näistä maista
ja vannoo uskollisuutta.
Entä jos kieltäydymme?
Hän hyökkää Ostirithiin.
Jos minulta kysytään, olet ansainnut napanterin.
Ota vain.
Niin kuin otit miekan ladostani.
En tiedä, mitä...
Älä viitsi, poika.
Tiedät, mitä tarkoitan.
Tiedätkö, mikä se on? Se ei ole ase.
Se on voima.
Hän teki sen esi-isillemme omin käsin.
Hieno palvelija.
Hän, joka katosi, mutta palaa.
Oletko kuullut hänestä?
Oletko kuullut Sauronista?
Olet varmasti nähnyt sen taivaalla.
Muutama viikko sitten.
Pudonnut tähti.
Hänen aikansa koittaa pian,
ja meidän velvollisuutemme on olla valmiina, poika.
Valmiina mihin?
Olehan nyt vaiti.
Säästä voimiasi.
Tarvitset niitä
siihen, mitä on tulossa.
Suuri isämme...
Löysimme sen.
Se on tornissa.
Mene rauhassa.
Tämä on helpotus kansallenne.
He kokoontuvat pian hoviin
ja aukiolle kuulemaan ilmoitustanne.
Ei odotuteta heitä turhaan.
Uskollisten mukaan Valkoisen puun terälehtien putoaminen
ei ole merkityksetöntä,
vaan ne ovat itsensä valarin kyyneliä,
muistutus siitä, että heidän silmänsä valvovat meitä aina ja tuomitsevat meidät.
Ihmisten kohtaloissa on ratkaiseva hetki.
Tuomion aika,
jolloin jokaisen meistä
on päätettävä, keitä haluamme olla.
Ovatko sydämemme muuttuneet kiveksi kuten saartamme ympäröivät patsaat,
vai sykkiikö niissä yhä patsaat kaivertaneiden sankareiden veri?
Onko rohkeutemme haudattu isiemme mukana?
Vai onko se täällä
keskuudessamme nytkin,
valmiina leimahtamaan kuin nouseva aurinko?
En käskisi enkä pyytäisi teitä kohtaamaan vaaraa, jota en itse kohtaisi.
Siksi olen päättänyt saattaa haltian Keski-Maahan itse.
Auttaakseni kuolevaisia veljiämme, jotka ovat piiritettyinä Etelämailla.
Kuningatar on ilmaissut tahtonsa.
Laivojen lähtöön on kymmenen päivää.
Retkikunnan muodostavat rohkeat pojat ja tyttäret
kaikkialta Númenorista.
Kuka on valmis lupautumaan kuningattaren suojelijaksi?
Astukaa esiin ja ilmoittautukaa.
Astun palvelukseen.
Tekstitys: Mikko Alapuro
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen