Tilkald legionerne. Tiden er inde.
Vores fjende agter at angribe.
Hvem af jer bliver og kæmper?
I dør.
Længe har jeg ventet denne dag.
Jeg sværger troskab til Sauron.
Halvdelen tog afsted.
Men halvdelen blev.
Hvorfor blev jeg ikke udvalgt?
Jeg troede, du drog vestpå.
Ikke, før jeg er Númenor værdig.
Jeg har lige overtalt Númenor til at sende fem skibe
og 500 mænd til at hjælpe dit folk
og sætte en krone på dit hoved.
Du beder mig tage hen, hvor jeg svor aldrig at tage til.
Hvorfor kæmper du videre?
Fordi jeg ikke kan stoppe.
Sammen genrejser vi begge vores blodlinjer.
Kursen er nordøst! Mod Midgård.
Det er intet sværd. Det er en magt.
Har du hørt om Sauron?
Jeg har set den før.
Det er en nøgle.
Fjendens kommandør talte om at give orkerne et hjem i dette land.
Uagtet hans plan er én ting sikker.
Vores fjende ved, din søn har, hvad han skal bruge.
Hvor længe?
Måske timer.
RINGENES HERRE: MAGTRINGENE
Nyt liv.
Der trodser døden.
Mine børn,
vi har udholdt meget.
Vi smed vores lænker.
Krydsede bjerge, enge,
frost og ødemarker,
indtil vores fødder blødte.
Fra Ered Mithrin til Ephel Arnen
har vi holdt ud.
Men i aften venter os endnu en prøvelse.
Nok er vores fjender svage og få,
men før natten er omme, vil nogle af os falde.
Men for første gang gør I det
ikke som unavngivne slaver i fjerne lande,
men som brødre.
Som brødre og søstre i vort hjem.
Nampat.
I nat rækker urukken jernhånden frem
og lukker næven om dette land.
Nampat.
Gennemsøg det.
Spred jer! Find dem!
Undskyld mig, herre, men hvor er han?
Hvad blev der af Sauron?
Jeg kan ikke se skyggen af ham. Han er nok stukket af.
Nej. Elveren er her.
Jeg kan lugte ham.
Ja, fader.
Heroppe!
Få ham ned!
Kom ud!
Åbn den dør!
Kom ud!
Herre! Du skal afsted!
Du skal afsted!
Hvor mange af dem kan have overlevet det?
Hvor længe har vi?
Ikke længe nok.
Kom så, vi skal forberede landsbyen.
Rolig, Berek.
Hejs den op!
Skulle soldaterne ikke være i seng?
Undskyld mig, kommandør. Jeg...
Håbede at få land at se?
Træd af.
Dine øjne får det snart at se.
Kan dine allerede se det?
Det har de kunnet i en time.
Elvere har gode øjne.
Og dog har mine ikke set dig før.
Du hverken kæmper eller sejler.
Hvad er din rang?
Fejedreng.
Foragt ikke det arbejde, der gør hjertet ydmygt.
Ydmyghed har reddet kongeriger, de stolte har så godt som ødelagt.
Jeg tog ikke på ekspeditionen for at blive gjort ydmyg, kommandør.
Hvorfor tog du så med, soldat?
Jeg ville bare væk.
Så langt væk som muligt.
Númenor?
Det er ikke Númenor.
Ikke det ægte Númenor.
Hvis det nogensinde fandtes.
Det fandtes.
Det findes stadig...
Om ikke andet så i hjertet på en fejedreng.
Jeg hedder Isildur.
Det burde jeg have vidst.
Du ligner din far.
Jeg har altid fået at vide, at jeg ligner min mor.
Soldat.
Kaptajn.
Hans mor...
Hvad skete der med hende?
Det er sært.
Jeg har altid kigget mod øst for at se solopgangen over havet.
Og mod vest for at se den gå ned over land.
Vi sejler mod daggryet, og dog
føles det, som om natten er på vej.
Hun druknede.
Land i sigte, Deres Majestæt.
Hvornår kaster vi anker?
Der er en dags sejlads til bjergene.
Derfra er der en dags ridt østpå ind i dalen.
Giv de andre skibe besked.
Bed dem skynde sig.
Vi magter ikke at tilintetgøre den.
Hvor vil du gemme den?
Det må ingen vide.
Ikke engang dig.
Vores fjende er i sigte.
Vi har overlevet dem før.
Nu gør vi det igen.
I aften.
Vores position giver os en fordel.
Men for at bruge den skal vi få fjenden på tæt hold.
Vi må vente, til alle orker
har krydset broen, før vi angriber.
Jeres mod bliver sat på prøve.
Lad det bare.
Alle, der ikke kæmper, barrikaderes indenfor.
Det bliver vores fort. Vores base.
Fat mod. Alle sammen.
Jeg har set mindre hære besejre større fjender.
Solen går snart ned.
Gør I jeres del, lover jeg jer, at I ser den stå op igen.
-Tror I på det? -Ja.
-Tror I på det? -Ja!
Find jeres positioner.
Hvad med mig?
Kroen.
Kroen er for sårede og børn. Jeg kan kæmpe.
Det ved jeg.
Derfor skal du beskytte dem, der ikke kan.
Kom.
Kan du huske, da jeg var lille? Da jeg havde mareridt?
Ja.
Kan du huske, hvad du sagde?
Da du holdt om mig i mørket?
Vil du sige det til mig nu?
"I sidste ende er denne skygge blot en lille, forbipasserende ting.
"Der er lys og enorm skønhed
"for evigt uden for dens rækkevidde.
"Find lyset...
"Og skyggen vil ikke finde dig."
Farvel, mor.
Er du klar?
Nej. Er du?
Alfirin- frøene.
Det er en tradition blandt elvere.
Plant et frø, før slaget begynder.
Nyt liv, der trodser døden.
Det menes, at en Vala
vogter over voksende ting...
Og dem, der passer dem.
Resten...
...planter vi, når slaget er ovre.
I en ny have.
Du og jeg.
Og Theo.
Sammen.
Lov mig det.
De er her.
Du milde...
Fjolserne har savnet os.
Kom så!
De er på vej mod kroen.
-Kæmp for Sønderland! -Kæmp for Sønderland!
Det er vores land!
Ikke så lidt modig, elver.
Bronwyn.
Vi kæmpede mod vores egne.
Troede du, vi tog dem ind uden videre?
Der er en pris at betale...
Og det skal I alle sammen nu.
Tredwill!
Mor!
Alle til fortet!
Afsted!
Ind på kroen!
Kroen!
Alle sammen!
Afsted!
Bord!
Skynd jer!
Mor.
Hjælp ham først.
Nej.
Vi hjælper dig.
Mor.
Theo...
Du skal stoppe blødningen.
Jeg tror ikke...
Enten gør du det, eller også dør jeg. Forstår du?
Theo.
Gør dig klar, mor.
Undskyld.
Læg pres på såret.
Brænd...
Hun er kold. Hun har mistet for meget blod.
Nej.
Hun siger "brænd."
Alfirin- frøene. Såret skal lukkes med ild.
Kom med noget brændende træ. Hurtigt!
Nu.
Nu!
Nu denne side.
Kom så.
Det er nok.
Bronwyn?
-Mor? -Bronwyn?
Vågn op! Mor!
Nampat!
Sid ned!
Lige, hvad jeg ledte efter.
Giv mig den.
Lad dem gå.
Jeg vil overveje det.
Hvorfor ofre sit liv for sådan en lille ting?
Nu er det kvinden.
Nej!
-Vent! -Theo!
Den er herunder.
Nej.
Theo!
Undskyld.
Jeg har en opgave til dig, Waldreg.
De skal alle dø.
Ontamo!
Afsted.
Far!
-Jeg er uskadt. -Jeg troede, du...
Jeg er uskadt, Isil.
Soldat.
Deres kommandør?
Den genstand, han har...
Han må ikke slippe væk med den.
Hvem er det?
De nordlige hæres kommandør.
Galadriel.
Noro lim!
Afsted!
Kan du huske mig?
Nej.
Stop!
Vi behøver ham i live.
Jeg behøver ham i live.
Du ved ikke, hvad han har gjort.
Har jeg forvoldt nogen, du elsker, smerte?
En kvinde?
Måske et barn?
Ti stille.
Halbrand, læg den fra dig.
Man kan ikke stille sin tørst med havvand.
Hvad synes du?
Jeg kan lide bjergene.
Du får dem snart bedre at se.
Kommandør Galadriel samler et kompagni,
der skal finde undslupne orker,
og jeg har skaffet os to en plads.
Hvad med Ontamo?
Jeg bliver nok her og hjælper til.
-Har du fået kamp nok for denne uge? -Snarere for hele mit liv.
Hvornår rejser kompagniet?
Det ved jeg ikke. Ikke, før hun er færdig med ham.
Da jeg var barn, hørte jeg historier om elvere, der blev taget af Morgoth.
Tortureret. Forkvaklet.
Gjort til en ny og ødelagt livsform.
Du er én af dem, er du ikke?
Moriondor.
Mørkets sønner.
De første orker.
Uruk.
Vi foretrækker "uruk."
Selv moriondor tager imod ordrer fra en herre.
Og jeg søger din.
Hvor er han?
Hvor er Sauron?
Måske skal vi føre vores fanger ud i sollyset.
Efter Morgoths nederlag
hengav ham, du kalder Sauron...
...sig til at hele Midgård
og samlede dets ruinerede riger.
Han søgte at skabe en magt,
ikke af kødet...
Men over kød.
Den usete verdens magt.
Han bad så mange, han kunne, følge ham langt nordpå.
Han gjorde sit bedste...
Men noget manglede.
En mørk skygges viden,
der skjulte sig selv for ham.
Uanset hvor meget blod han udgød i jagten på den.
For mit vedkommende...
...ofrede jeg nok af mine børn til hans forhåbninger.
Jeg skar ham op.
Jeg dræbte Sauron.
Jeg tror ikke på dig.
Du kan ikke tro, at en uruk kunne gøre det,
som hele din hær ikke kunne.
Jeg kan ikke tro, at du er denne hærs eneste herre.
Mine børn har ingen herre.
De er ikke børn, de er slaver.
Men hver af dem har et navn. Et hjerte.
-Et hjerte skabt af Morgoth. -Vi er Den Enes skabninger,
den hemmelige ilds herre, ligesom dig.
Lige så værdige til livets åndedrag
og lige så værdige til et hjem.
Snart...
...vil dette land være vores. Så vil du forstå.
Nej.
Din race var en fejl.
Lavet i hån.
Om det skal tage mig hele tidsalderen, agter jeg at udslette jer alle sammen.
Men du skal holdes i live,
så at en dag,
før jeg fører min daggert ind i dit forgiftede hjerte,
vil jeg hviske i dit spidse øre,
at alt dit afkom er dødt,
og din races plager ender med dig.
Det lader til, jeg ikke er den eneste elver,
som er blevet forvandlet af mørket.
Måske skulle din søgen efter Morgoths efterfølger
have sluttet i dit eget spejl.
Måske skal jeg begynde med at dræbe dig, din usle ork.
Galadriel.
Uruk...
Hvem er du?
Tak...
Fordi du stoppede mig.
Det var dig, der stoppede mig først.
Hvad end han gjorde ved dig,
og hvad end du gjorde...
Giv slip på det.
Det troede jeg ikke, jeg kunne...
...før i dag.
Jeg kæmpede ved din side...
Jeg følte...
Hvis jeg kunne holde fast i den følelse,
beholde den for evigt,
binde den til min eksistens, så...
Jeg følte det også.
Fyrst Halbrand. Dronningen vil tale med dig.
Dronning.
Hvad jeg skylder dig... Mit folk er i live på grund af dig.
Som jeg forstår det, er de i live på grund af dig.
En byrde, jeg aldrig påtog mig.
Det gør de færreste ledere.
Men hvis du vil have hjælp til at bære den,
kan jeg måske hjælpe dig.
De tilkaldte mig, Deres Majestæt?
Bronwyn...
Dette er fyrst Halbrand.
Bronwyn.
Er det sandt? Er du den konge, vi er blevet lovet?
Ja.
Hil dig!
Hil Sønderlands sande konge!
De har længe ventet på dette øjeblik.
Ikke så længe som elverne.
Pin ikke dig selv.
Mange har nok gjort det samme i dit sted.
Du forstår ikke.
Det er ikke kun skyld, jeg føler.
Det er tab.
Tab.
Da jeg havde den i hænderne,
følte jeg mig...
Magtfuld.
Så skil dig af med den.
Én gang for alle.
Hvordan?
Giv den til Númenor.
Smid den i havet på rejsen hjem.
Rolig, Berek.
Det er bare en skramme.
Du... Berek.
Forsigtig.
Athae...
... no ídhi hí.
Hvordan gjorde du det?
Det er ikke hans smerte, der generer ham.
Men hans rytters.
Jeg har ikke smerter.
Når en hest fra Vesternæs ridder i kamp,
danner den et ubrydeligt bånd med den soldat, den bærer.
Med tiden bliver de som én.
De føler hinandens dybeste følelser.
-Kan du mærke hans følelser? -Nej.
Han mærker dine.
Hvor har du lært alt det?
Fra din mor.
Kan du lære mig det?
Udûn...
I sikkerhed!
Dronningen!
Berek!
Valandil!
Over muren!
-Theo! -Theo!
Tekster af: Anders Søgaard
Kreativ supervisor Toni Spring