Kutsu legioonat. Aika on koittanut.
Vihollisemme aikoo hyökätä.
Ketkä teistä aikovat taistella vastaan?
Tulette kuolemaan.
Olen kauan odottanut tätä päivää.
Vannon uskollisuutta Sauronille.
Puolet meistä lähti.
Mutta toinen puoli jäi.
Miksei minua valittu?
Sinunhan piti mennä länteen.
Ensin haluan tehdä jotain arvokasta.
Suostuttelin Númenorin lähettämään viisi laivaa
ja 500 miestä auttamaan kansaasi
ja asettamaan kruunun päähäsi.
Pyydät menemään paikkaan, jonne vannoin, etten palaa.
Miksi taistelet yhä?
Koska en pysty lopettamaan.
Tule kanssani. Yhdessä palautamme sukujemme kunnian.
Kurssi kohti koillista ja Keski-Maata.
Se ei ole ase. Se on voima.
Oletko kuullut Sauronista?
Olen nähnyt tämän.
Se on avain.
Viholliskomentaja puhui kodin antamisesta örkeille näillä mailla.
Mitä hän suunnitteleekin, varmaa on tämä.
Hän tietää, että pojallasi on, mitä hän tarvitsee.
Kauanko?
Ehkä tunteja.
TARU SORMUSTEN HERRASTA: MAHTISORMUKSET
Uusi elämä,
joka uhmaa kuolemaa.
Lapseni,
olemme kokeneet kovia.
Katkaisimme kahleemme.
Ylitimme vuoret, pellot,
roudan ja kesannot,
kunnes jalkojemme veri kasteli maan.
Ered Mithrinistä Ephel Arneniin
olemme saaneet kärsiä.
Silti tänä yönä meitä odottaa vielä yksi koitos.
Vihollisemme on heikko ja sen joukot pienet,
mutta ennen aamun koittoa jotkut meistä kaatuvat.
Ensi kertaa ette kuitenkaan tee sitä
nimettöminä orjina kaukaisilla mailla,
vaan veljinä.
Veljinä ja siskoina omassa kodissamme!
Nampat.
Sillä tänä yönä ojennamme urukin rautaisen käden
ja suljemme nämä maat nyrkkimme sisään.
Nampat. Nampat.
Tutkikaa se.
Te kaikki, levittäytykää! Etsikää heidät!
Kaikella kunnioituksella, suuri isämme, missä hän on?
Mitä Sauronille tapahtui?
Hänestä ei näy jälkeäkään. Lähti varmaan viisaasti karkuun.
Ei. Haltia on täällä.
Haistan hänet.
Kyllä, isä.
Täällä!
Hoidelkaa hänet!
Poistukaa heti!
Avatkaa ovi!
Pois!
Isä! Teidän pitää siirtyä!
Siirtykää!
Kuinka moni niistä mahtoi selviytyä?
Kauanko meillä on aikaa?
Ei riittävästi.
Tulkaa, meidän on valmisteltava kylä.
Rauhallisesti, Berek.
Nostakaa se!
Luulin kaikkien sotilaiden nukkuvan.
Anteeksi, komentaja. Minä...
Toivoitko näkeväsi ensisilmäyksen maata?
Lepo.
Silmäsi erottavat sen hetken kuluttua.
Teidänkö erottavat jo nyt?
Jo lähes tunnin ajan.
Haltioilla on tarkat silmät.
Silti omani eivät ole nähneet sinua ennen.
Miekka tai köysi kädessä.
Mikä on sotilasarvosi?
Tallipoika.
Ei pidä väheksyä työtä, joka tekee sydämestä nöyrän.
Nöyryys on pelastanut valtakuntia, jotka ylpeät ovat tuhonneet.
En liittynyt retkikuntaan tullakseni nöyräksi, komentaja.
Miksi sitten liityit, sotilas?
Halusin vain päästä pois.
Mahdollisimman kauaksi sieltä.
Númenoristako?
Ei se ole Númenor.
Ei ainakaan oikea Númenor.
Jos sitä koskaan olikaan.
Kyllä oli.
Ja on vieläkin,
vaikka sitten vain tallipojan sydämessä.
Nimeni on Isildur.
Olisi pitänyt arvata.
Sinulla on isäsi kasvot.
Kaikki sanovat minun muistuttavan äitiäni.
Sotilas.
Kapteeni.
Hänen äitinsä...
Mitä hänelle tapahtui?
Outo juttu.
Ikäni olen seurannut, miten aurinko nousee idässä meren ylle
ja laskee lännessä maan taakse.
Purjehdimme kohti aamunkoittoa, mutta silti
tuntuu kuin yö olisi tulossa.
Hän hukkui.
Maata näkyvissä, majesteetti.
Kuinka pian ankkuroidumme?
Purjehdus vuorille kestää koko päivän.
Sieltä on päivän mittainen ratsastus itään laaksoon.
Anna merkki muille aluksille.
Käske niiden pitää kiirettä.
Emme pysty tuhoamaan sitä.
Minne piilotat sen?
Kukaan ei saa tietää.
Et edes sinä.
Vihollinen on havaittu.
Selvisimme heistä kerran.
Nyt on selvittävä uudelleen.
Tänä yönä.
Asemamme tuo meille edun,
mutta hyödyntääksemme sitä vihollinen on houkuteltava lähelle.
Odotetaan, kunnes viimeinenkin örkki
on ylittänyt sillan, ennen kuin hyökkäämme.
Hermojanne koetellaan.
Kestäkää.
Ne, jotka eivät pysty taistelemaan, linnoittautuvat sisälle.
Tämä on meidän linnakkeemme ja vetäytymispisteemme.
Olkaa rohkeita, jokainen teistä.
Olen nähnyt pienempien armeijoiden lyövän suurempia vihollisia.
Pian aurinko laskee.
Jos teette oman osanne, vannon, että näette sen vielä nousevan.
-Uskotteko siihen? -Kyllä.
-Uskotteko siihen? -Kyllä!
Menkää asemiinne.
Entä minä?
Tavernaan.
En ole lapsi. Osaan taistella.
Tiedän sen.
Siksi sinun pitää mennä suojelemaan niitä, jotka eivät osaa.
Tule.
Muistatko, kun olin pieni ja näin painajaisia?
Muistan.
Muistatko, mitä aina sanoit,
kun pidit minua sylissä pimeässä?
Sanoisitko sen nyt?
"Tämä varjo on lopulta vain pieni ja ohimenevä asia.
"On olemassa valoa ja suurta kauneutta,
"johon se ei koskaan yllä.
"Etsi valo,
"niin varjo ei löydä sinua."
Hyvästi, äiti.
Oletko valmis?
En. Oletko sinä?
Alfirinin siemenet...
Se on haltioiden perinne.
Sellainen istutetaan ennen taistelun alkua.
Uusi elämä, joka uhmaa kuolemaa.
Uskotaan, että yksi valarista
suojelee kaikkea kasvavaa.
Ja kasvusta huolehtivia.
Loput
istutamme taistelun jälkeen.
Uuteen puutarhaan.
Sinä ja minä.
Ja Theo.
Kaikki yhdessä.
Lupaa minulle.
Ne saapuivat.
Voi ei.
Hölmöt eivät osuneet.
Tulkaa!
Ne suuntaavat tavernaan.
-Etelämaiden puolesta! -Etelämaiden puolesta!
Maa on meidän!
Kohtuullisen rohkeaa, haltia.
Bronwyn.
Taistelimme omiamme vastaan.
Luulitteko, että ottaisimme heidät ilmaiseksi?
He saivat maksaa hinnan,
ja nyt te kaikki maksatte.
Tredwill!
Äiti!
Kaikki suojaan!
Menkää!
Tavernaan!
Joka ikinen!
Menkää!
Pöydälle!
Kiireesti nyt!
Äkkiä!
Äiti.
Auta häntä ensin.
Ei.
Me autamme sinua.
Äiti.
Theo...
Sinun pitää pysäyttää verenvuoto.
En taida...
Joko teet sen, tai minä kuolen. Ymmärrätkö?
Theo.
Ole valmiina, äiti.
Olen pahoillani.
Paina haavaa.
Polta...
Hän on kylmä. Verenhukka on paha.
Ei.
Hän sanoo "polta".
Alfirinin siemenet. Haava on poltettava kiinni.
Tuo palavaa puuta. Nopeasti!
Nyt.
Nyt tämä puoli.
Tee se.
Riittää.
Bronwyn?
-Äiti? -Bronwyn?
Herää, äiti!
Nampat! Nampat!
Istu!
Se, mitä etsin.
Anna se minulle.
Päästä heidät.
Harkitsen asiaa.
Miksi uhrata heidän henkensä niin pienen esineen tähden?
Nainen seuraavaksi.
Ei!
-Odota! -Theo!
Se on täällä alla.
Ei.
Theo!
Olen pahoillani.
Waldreg, minulla on sinulle tehtävä.
Heidän kaikkien on kuoltava.
Ontamo!
Mene.
Isä!
-Olen kunnossa. -Luulin, että...
Olen kunnossa, Isil.
Sotilas.
Heidän komentajansa?
Tuo esine.
Hän ei saa viedä sitä.
Kuka tuo on?
Pohjoisten armeijoiden komentaja.
Galadriel.
Noro lim!
Mene!
Muistatko minut?
En.
Seis!
Häntä tarvitaan elävänä.
Minä tarvitsen.
Et tiedä, mitä hän teki.
Aiheutinko tuskaa jollekulle rakkaallesi?
Naiselle kenties?
Tai lapselle?
Tuki suusi.
Laske se, Halbrand.
Janoa ei voi sammuttaa merivedellä.
Mitä sanot?
Pidän vuorista.
Tutustut niihin pian lähemmin.
Komentaja Galadriel on kokoamassa armeijaa
jäljittääkseen paenneet örkit,
ja onnistuin junailemaan meille paikat.
Entä Ontamo?
Taidan jäädä tänne vähäksi aikaa auttamaan näitä ihmisiä.
-Riittääkö taistelu tälle viikolle? -Pikemminkin loppuiäksi.
Milloin komppania lähtee?
En tiedä. Se varmistuu vasta, kun kuulustelu on ohi.
Kuulin lapsena tarinoita Morgothin sieppaamista haltioista.
Heitä kidutettiin. Muutettiin.
Heistä tehtiin uusi, turmeltu elämänmuoto.
Etkö olekin yksi heistä?
Yksi moriondorista,
Pimeyden pojista.
Ensimmäisistä örkeistä.
Uruk.
Me käytämme sanaa uruk.
Jopa moriondor ottavat vastaan käskyjä isännältä.
Etsin sinun isäntääsi.
Missä hän on?
Missä Sauron on?
Mitäpä jos veisimme vankimme päivänvaloon?
Morgothin kukistumisen jälkeen
hän, jota kutsut Sauroniksi,
omistautui Keski-Maan parantamiselle
ja täydellisen järjestyksen tuomiselle sen raunioituneille maille.
Hän pyrki luomaan mahdin,
joka ei tuo voimaa
vaan valtaa.
Varjomaailman mahdin.
Hän kutsui mahdollisimman monen mukaansa pohjoiseen,
mutta vaikka hän kuinka yritti,
jotain puuttui.
Mustan tiedon varjo,
joka pysyi piilossa jopa häneltä,
vaikka hän kuinka vuodatti verta sitä etsiessään.
Minä puolestani
uhrasin riittävästi lapsiani hänen pyrkimystensä eteen.
Löin hänet kuoliaaksi.
Minä tapoin Sauronin.
En usko sinua.
Et usko urukin pystyvän siihen,
mihin koko armeijasi ei pystynyt.
En usko, että olet tämän armeijan ainoa isäntä.
Lapsillani ei ole isäntää.
Eivät he ole lapsia, vaan orjia.
Kullakin on silti nimi ja sydän.
-Morgothin luoma sydän. -Meidät on luonut Yksi,
Salaisen tulen mestari, kuten teidätkin.
Ansaitsemme yhtä lailla elää
ja saada kodin.
Pian
tämä maa on meidän. Sitten te ymmärrätte.
Ei.
Sinun rotusi oli virhe.
Se luotiin pilkantekona.
Vaikka siihen menisi koko tämä Aika, vannon tuhoavani teistä jokaisen.
Sinä saat kuitenkin jäädä henkiin,
jotta jonain päivänä,
ennen kuin isken tikarini myrkytettyyn sydämeesi,
kuiskaan teräväkärkiseen korvaasi,
että kaikki jälkeläisesi ovat kuolleet
ja rotusi vitsaus päättyy sinun myötäsi.
En ole näköjään ainoa elossa oleva haltia,
jonka Pimeys on muuttanut.
Ehkä olisi kannattanut etsiä
Morgothin seuraajaa omasta peilistäsi.
Kenties aloitan tappamalla sinut, senkin kuolaava örkki.
Galadriel.
Uruk.
Kuka olet?
Kiitos,
että pysäytit minut.
Sinä pysäytit minut aiemmin.
Mitä ikinä hän sinulle tekikin,
ja mitä ikinä itse teitkin,
päästä siitä irti.
En uskonut voivani päästää...
En ennen tätä päivää.
Taistellessani rinnallasi, minä...
Tunsin...
Jos pystyisin pitämään tunteesta kiinni,
pitämään sen aina mukanani
ja kietomaan omaan sisimpääni, niin minä...
Minäkin tunsin sen.
Ruhtinas Halbrand, kuningattarella on asiaa.
Kuningatar.
Olen teille paljon velkaa. Teidän ansiostanne kansani elää.
Minun ymmärtääkseni he elävät sinun ansiostasi.
Sitä taakkaa en kaivannut.
Parhaat johtajat harvoin kaipaavat.
Mutta jos kaipaat helpotusta sen kantamiseen,
voin kenties auttaa sinua.
Te kutsuitte, majesteetti.
Bronwyn,
tässä on ruhtinas Halbrand.
Bronwyn.
Onko se totta? Oletteko meille luvattu kuningas?
Olen.
Eläköön!
Eläköön Etelämaiden todellinen kuningas!
Näiden maiden kansa on odottanut tätä hetkeä kauan.
Ei niin kauan kuin haltiat.
Älä piinaa itseäsi.
Moni olisi tehnyt sijassasi samoin.
Et ymmärrä.
Tunnen muutakin kuin syyllisyyttä.
Tunnen menetyksen.
Menetyksen?
Kun se oli käsissäni,
tunsin itseni...
Voimakkaaksi.
Hankkiudu sitten eroon siitä.
Lopullisesti.
Miten?
Anna se Númenorille
heitettäväksi mereen kotimatkalla.
Rauhallisesti, Berek.
Se on vain pieni naarmu. Toivut kyllä.
Hei, Berek.
Varovasti.
Athae
no ídhui hí.
Miten teit tuon?
Ei sitä häiritse sen oma kipu,
vaan ratsastajan kipu.
Ei minulla ole kipuja.
Kun Westernessen hevonen ratsastaa taisteluun,
se muodostaa ratsastajansa kanssa rikkoutumattoman siteen.
Ajan myötä heistä tulee yhtä.
He jopa tuntevat toistensa sydänten syvimmät tunteet.
-Tiedätkö sen tuntemukset? -En.
Se tietää sinun.
Mistä opit tuon kaiken?
Äidiltäsi.
Voisitko opettaa minua?
Udûn.
Suojautukaa!
Kuningatar!
Berek!
Valandil!
Muurin yli!
-Theo! -Theo!
Tekstitys: Alan Smithee
Luova tarkastaja Maarit Hirvonen