Szólj a katonáknak! Itt az idő.
Az ellenségünk támadni fog.
Ki fog közületek harcolni?
Az biztos halál.
Már régóta várom ezt a napot.
Hűséget fogadok Sauronnak.
Az emberek fele elment.
A másik felük itt maradt.
Miért nem mehetek?
Nyugatra vágysz, nem?
Tennem kell valamit Númenor dicsőségére.
Meggyőztem a númenoriakat, hogy küldjenek öt hajót
ötszáz emberrel a néped megsegítésére,
hogy megkoronázhassanak.
Arra kérsz, hogy oda térjek vissza, ahova sohase akartam.
Miért folytatod a harcot?
Mert nem adhatom fel.
Gyere velem, és együtt visszanyerjük családjaink dicsőségét.
Irány északkelet! És Középfölde!
Ez nem egyszerű kard. Maga a hatalom.
Hallottál Sauronról?
Láttam már ezt korábban.
Ez egy kulcs.
Az ellenség parancsnoka azt mondta, otthont ad az orkoknak e földeken.
De bármi is a terve, egyvalami biztos.
Tudja, hogy a fiadnál van az, amivel végrehajthatja.
Mennyi időnk van?
Talán óráink.
A GYŰRŰK URA: A HATALOM GYŰRŰI
Új élet.
Dacolva a halállal.
Gyermekeim!
Sok mindent kellett kiállnunk.
Levetettük béklyóinkat...
hegyeken, mezőkön keltünk át...
szélben, fagyban,
és talpunk véresre festette a sarat.
Az Ered Mithrintől az Ephel Arnenig.
Végig tűrtünk.
Ma azonban vár ránk egy utolsó próbatétel.
Az ellenségeink ugyan gyengék, és igen kevesen vannak...
mégis, mielőtt véget érne az éj, néhányan elesünk itt.
De most először
nem csupán névtelen rabszolgák leszünk távoli vidékeken.
Hanem testvérek.
Mert testvérek vagyunk, és ez az otthonunk!
Eljött az éj, amikor kinyújtjuk az urukok karját,
és összezárjuk vasmarkunkat e földek körül.
Kutassátok át!
Figyelem! Szétszóródni! Keressétek meg őket!
Már ne haragudj, úratyánk, de hol van ő?
Mi lett Sauronnal?
Hiába minden, nyoma sincs. Biztos megjött az esze, és eliszkolt.
Nem. Itt van a tünde.
Érzem a szagát.
Értem, atyám.
Odafent!
Öljétek meg!
Ki onnan, gyorsan!
Nyissuk ki a kaput!
Gyerünk!
Úratyám, menj onnan, gyorsan!
Menj onnan!
Hányan élhettek túl egy ilyet?
Mennyi időnk van?
Sajnos nem elég.
Gyerünk, elő kell készülnünk a faluban.
Nyugalom, Berek! Nyugalom, pajtás!
Emeld fel!
Azt hittem, a katonák ilyenkor alszanak.
Elnézést, parancsnok! Én csak...
A szárazföldet akartad látni?
Pihenj!
Pár pillanat múlva te is láthatod.
Te talán már látod is?
Már egy órája látom.
Ugyancsak éles a tündeszem.
És mégis, téged eddig nem láttalak.
Se kardot, se kötelet fogva.
Mi a rangod?
Ganajozó.
Ne gyűlöld a munkát, mely alázatra tanít!
A szerénység királyságokat menthet meg, amiket a büszkeség romlásba vitt.
Nem azért jöttem, hogy alázatot tanuljak, parancsnok.
Akkor hát miért vagy itt, katona?
El akartam jönni onnan.
Amilyen messzire tudtam.
Númenorból?
Az nem Númenor.
Legalábbis nem az igazi.
Ha létezett egyáltalán.
Létezett.
És most is létezik.
Még ha csak egy egyszerű ganajozó szívében is.
Isildur vagyok.
Tudhattam volna.
Apádra ismerek benned.
Azt mondják, inkább anyámra hasonlítok.
Katona!
Kapitány!
Az anyja...
Mi történt vele?
Különös.
Keletre szoktam tekinteni, hogy lássam, ahogy felkel a nap.
És nyugatra, hogy lássam, ahogy lenyugszik.
Most a hajnalpír felé tartunk, és mégis...
mintha az éjszakába utaznánk.
Megfulladt.
Látjuk a szárazföldet, felség.
Mennyi idő, mire kikötünk?
Még egy napig hajózunk a hegyek felé.
Onnan pedig még egy napnyi lovaglás a völgy felé.
Jelezzünk a többi hajónak!
Siessenek, ahogy csak tudnak!
Képtelenek vagyunk elpusztítani.
Hova rejted el?
Senki se tudhatja.
Még te sem.
Már látjuk az ellenséget.
Túléltük a támadásukat...
most újra túl kell élnünk.
Ma éjjel.
A helyzetünk nagy előnyt jelent.
De ahhoz, hogy kihasználjuk, közel kell csalnunk az ellenséget.
Meg kell várnunk, amíg az utolsó ork is
átkel a hídon, és akkor lecsapunk rájuk.
Idegőrlő lesz.
De kibírjuk.
Akik nem tudnak harcolni, bent meghúzhatják magukat.
Ez lesz a menedékünk. Ide vonulhatunk vissza.
Bátorság! Ne féljetek!
Győztek már kisebb seregek is nagyobb ellenség ellen.
Mindjárt lenyugszik a nap.
Harcoljatok, és esküszöm, látni fogjátok, ahogy felkel!
-Hisztek nekem? -Igen.
-Hisztek nekem? -Igen!
Mindenki a helyére!
Én hova menjek?
A kocsmába.
Oda a sebesülteket visszük. Tudok harcolni.
Igen, tudom.
Ezért menj be oda, és védd meg azokat, akik nem tudnak!
Gyere!
Emlékszel? Kiskoromban gyakran volt rémálmom.
Emlékszem.
Emlékszel, mit mondtál?
Amikor a sötétben átöleltél?
Most is elmondanád?
"Meglátod, ez a sötétség csak egy apró, múló dolog.
"A fény és a szépség...
"túl van azon, hogy elérhetné.
"Találd meg a fényt!
"És nem talál meg a sötétség."
Ég veled, anyám!
Készen állsz?
Nem. Hát te?
Az alfirinmagok!
Ez egy tünde hagyomány.
Ültess el egyet a csata előtt!
Új élet dacolva a halállal?
Úgy tartják, hogy az egyik vala...
szemmel tart mindent, ami növekszik.
És a gondozóikat is.
A többit...
majd elültetjük, miután vége a csatának.
Egy új kertben.
Te és én.
És Theo.
Hármasban.
Ígérd meg!
Itt vannak.
Jaj nekünk!
Ostoba népség! Elvétették!
Na mi lesz?
A kocsmához tartanak!
-Éljen Délfölde! -Éljen Délfölde!
Miénk a föld!
Egész bátor vagy, tünde. Egész bátor.
Bronwyn!
A mieinkkel harcoltunk.
Azt hitték, hogy csak úgy befogadjuk őket?
Megfizették az árát.
És most mind megfizettek.
Tredwill!
Anyám!
Figyelem! Visszavonulás!
Gyorsan!
A kocsmába!
Irány a kocsma!
Mindenki!
Mozgás!
Az asztalra!
Gyerünk!
Gyorsan!
Anyám!
Előbb őt lássátok el!
Ne!
Téged látunk el.
Anyám!
Theo...
El kell állítanod a vérzést.
Nekem az nem...
Vagy megteszed, vagy meghalok. Hát nem érted?
Theo!
Anyám, készülj fel!
Sajnálom!
Szorítsd el a sebet!
Ég...
Kihűlt. Túl sok vért vesztett.
Nem.
Azt mondja, "tűz".
Az alfirinmagok! Tűzzel kell összezárnunk a sebet.
Hozzatok égő fát! Gyorsan!
Vigyázz!
Mehet!
Most ezt az oldalt!
Gyerünk!
Elég lesz!
Bronwyn!
-Anyám! -Bronwyn!
Térj magadhoz! Anyám!
Leülni!
Ezt keresem.
Ide vele!
Engedd el őket!
És megfontolom.
Miért áldoznád fel az életüket egy ilyen semmiségért?
Most a nőt!
Ne!
-Állj! -Ne!
Ide rejtettük.
Itt van.
Ne!
Theo!
Sajnálom.
Waldreg, volna egy feladatod.
Vesszenek mind!
Ontamo!
Rajta!
Apám!
Jaj, apám!
-Semmi bajom. -Azt hittem...
Semmi bajom, Isil.
Katona!
A parancsnokuk?
Van nála valami...
Nem szökhet meg vele.
Az ki?
Az északi seregek parancsnoka.
Galadriel.
Gyerünk!
Emlékszel rám?
Nem.
Ne!
Élve kell nekünk.
Nekem élve kell.
Nem tudod, mit tett.
Netán bántottam valakit, akit szeretsz?
Egy asszonyt?
Vagy talán egy gyermeket?
Fogd be a szád!
Halbrand! Tedd le!
Ha valakit szomjúság gyötör, tengervízzel mit sem ér.
Na mit szólsz?
A hegyek tetszenek.
Közelebbről is megnézheted őket.
Galadriel parancsnok összeállít egy csapatot,
hogy felkutassák a menekülő orkokat,
és elintéztem, hogy minket is bevegyenek.
Mi lesz Ontamóval?
Én inkább egy ideig itt maradok. Segítek az ittenieknek.
-Elég volt a harcból a hétre? -Inkább egy életre.
Mikor indul az a csapat?
Nem tudni biztosan. Miután végez vele.
Gyerekkoromban meséltek nekem tündékről, akiket Morgoth elragadott.
Mindnyájukat megkínozta.
Torz roncslényeket hozott létre belőlük.
Veled is ez történt, nem igaz?
Moriond vagy.
A sötétség fia.
Az egyik első ork.
Uruk.
Így nevezzük magunkat.
Még a moriondoknak is parancsol valaki.
Azt keresem, aki neked parancsol.
Hol találom?
Hol van Sauron?
Talán ki kéne vinnünk a foglyainkat a napfényre.
Miután Morgoth elbukott,
az, akit te úgy hívsz, Sauron...
be akarta gyógyítani Középfölde sebeit.
Tökéletes egységbe akarta olvasztani feldúlt földjeit.
Erőt akart magának.
De nem testit.
Azon túlmutatót.
A láthatatlan világ erejét kereste.
Sokakat meggyőzött, hogy kövessék a messzi északra.
De hasztalan próbálkozott.
Valami hiányzott.
A homály, mely a sötét tudást fedte...
áthatolhatatlannak bizonyult, még számára is.
Bármennyi vért ontott is a tudást kutatva.
Ha engem kérdezel...
én bőven elég gyermekemet áldoztam fel az ő törekvéseiért.
Kibeleztem.
Megöltem Sauront.
Nem hiszek neked.
Nem hiszed el, hogy egy uruk megtette azt...
amire a te egész sereged képtelen volt?
Azt nem hiszem el, hogy te vagy e sereg egyedüli ura.
A gyermekeimnek nincs ura.
Nem gyermekek, rabszolgák.
De mindegyiküknek van neve. És szíve.
-Amelyet Morgoth hozott létre. -A mi teremtőnk az Egy.
A Titkos Tűz mestere, aki a te teremtőd is.
Nekünk is van jogunk élni...
és van jogunk otthonhoz.
Hamarosan...
ez a föld a miénk lesz, és akkor megértitek.
Nem.
A ti fajotok egy balfogás.
A teremtés megcsúfolása.
Bármeddig kell is ezen fáradoznom, kiirtalak titeket az utolsó szálig.
De téged életben hagylak...
hogy aztán egyszer,
mielőtt belemártom tőrömet fekete szívedbe...
belesúghassam a hegyes füledbe,
hogy az összes ivadékod halott...
és végleg leszámoltunk a fajtád mételyével.
Úgy tűnik, nem én vagyok az egyetlen olyan tünde,
akit átformált a homály.
Lehet, hogy Morgoth utódját
megtalálhattad volna a saját tükrödben.
Lehet, hogy mégis téged öllek meg elsőként, te szánalmas ork!
Galadriel!
Uruk...
Ki vagy te?
Köszönöm!
Hogy észhez térítettél.
Te is észhez térítettél engem.
Bármit is tett veled...
és bármit is tettél te...
hagyd magad mögött!
Sose hittem, hogy lehet rá esély.
Mostanáig.
Miközben melletted harcoltam...
úgy éreztem...
Bárcsak sose feledném ezt az érzést!
Örökre a szívembe zárnám...
hogy eggyé váljon lényemmel, és akkor...
Én is éreztem.
Halbrand uram! A régenskirálynő látni óhajt.
Régenskirálynő!
Leköteleztél. A népem miattad maradt életben.
Amennyire tudom, miattad maradtak életben.
Soha nem vágytam ilyen teherre.
A legjobb vezetők ritkán vágynak rá.
De ha szeretnél könnyíteni a terheden,
talán segíthetek.
Hívattál, felség?
Bronwyn!
Bemutatom a nemes Halbrandot.
Bronwyn!
Hát igaz? Te vagy a király, akire vártunk?
Igen.
Éljen soká!
Éljen soká Délfölde igaz királya!
E vidék népe már régóta várt erre a pillanatra.
Nem olyan régóta, mint a tündék.
Ne gyötörd magad!
Sokan ugyanezt tették volna a helyedben.
Nem érted.
Nem csak a bűntudat fáj.
A veszteség is.
A veszteség?
Amikor a kezembe fogtam...
éreztem, hogy...
átjár az erő.
Akkor verd ki a fejedből!
Egyszer s mindenkorra!
Hogyan?
Add a númenoriaknak!
Hogy hazafelé vessék a tengerbe.
Nyugalom! Berek, nyugalom!
Csak egy karcolás. Semmi baj.
Hé! Berek!
Ésszel!
no ídhui hí.
Ezt hogy csináltad?
Nem a saját fájdalma zavarja.
Hanem a lovasáé.
Nem fáj semmim.
Amikor egy nyugathoni ló vágtat a csatában...
elszakíthatatlan kötelék fűzi a lovashoz a hátán.
Idővel eggyé válnak.
Mígnem aztán egymás legbensőbb érzéseit is megismerik.
-A lelkébe látsz? -Nem.
Ő lát a tiedbe.
Kitől tanultál erről?
Anyádtól.
Tanítanál engem?
Fedezékbe!
Királynő!
Berek!
Valandil!
Be a fal mögé!
-Theo! -Theo!
A feliratot fordította: Gáspár Bence
Kreatív supervisor Heltai Olga